NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
-Iltapäivää. -Miten menee, Patrice?
-Ei huonosti. Sait puhelun. -Yhdistä se.
Coloradossa on 77 vuoden 1993 Mazda-lava-autoa.
Haluan pari poliisia ottaamaan kuvan jokaisesta.
Jotta kun puolustus sanoo: "Miksi videon Mazda olisi McCarthyn?"
Osoitamme, että vain McCarthyn autossa -
-on ne jäljet. -Niin. Etsivä Parker,
täällä etsivä Rasmussen Coloradon Westminsteristä. Miten menee?
-Ei huonosti. Miten voin auttaa? -Tällä kerralla minä taidan auttaa sinua.
Nappasimme sarjaraiskaajan täällä Coloradossa.
-Hyvä juttu. -Joo, kiitos.
Tutkimme hänen kamojaan ja löysimme todisteita,
jotka liittyvät vanhaan selvittämättömään juttuusi.
-Raiskaukseenko? -Aivan. Uhrin nimi on Marie Adler.
Ai, joo, se.
-Kyllä. -Ei se ole selvittämätön.
Se hylättiin. Hän keksi kaiken.
Puhummeko samasta Marie Adleristä? Syntyi 6.4.1990, 160 cm, 50 kg.
Jep, juuri hän. Monimutkainen tyttö.
Surkea juttu. Syytimme perättömästä rikosilmoituksesta.
Säälin häntä, mutta laki on laki.
Antaisitko sähköpostiosoitteesi?
Toki, se on parker@lynnwoodpd.com.
Lähetän jotain. Sano, kun saat sen.
Sain sen.
Kun kävimme läpi sen jätkän kamoja, löysimme kuvia hänen uhreistaan.
Useimmat naiset tiesimme jo.
Lähettämäni on ainoa, jota emme tunnistaneet.
Aukesiko se?
-Etsivä? -Joo. Kyllä.
Hänestä on seitsemän muuta kuvaa. Muita on vaikeampi katsoa.
Lähetän ne sinulle, jotta saat kaikki.
Joo, selvä.
Kuulemiin.
Mitä tuo oli?
Etsivä Parker, tapaisin etsivä Rasmussenin.
Gonzalez pyysi käymään tiedot vielä läpi -
ja laskemaan, montako taukoa McCarthy piti teoissaan.
-Jokainen kerta on uusi raiskaussyyte. -Voin tehdä sen.
Katso, kuka saapui.
-Etsivä Parker? -Kyllä, hei.
Grace Rasmussen. Kiitos, kun tulit tänne asti. Tännepäin.
Paperihommia riittää.
Mukana on umpikujatkin.
Kahvi, tee ja huonot naposteltavat ovat kulmassa. Syö kuin kotonasi.
Kiitos.
Teitte todella hyvää työtä.
Kiitos.
Hän taitaa saada pitkän kakun.
En nuolaise vielä.
Raiskaajat saavat ehdollista niin usein, etten uskalla.
Saatan sinut ulos.
Tuntuu, että...
Pitäisi selittää.
Ongelma on se...
Minulla ei ole mitään.
Pahoista kytistä kuulee.
Vääristä päätöksistä tai satuttavista teoista,
kun piti suojella, ja mietin aina,
että kuka sellaisen otti töihin. Potkisivat pihalle.
Ehkä minut pitäisi potkia pihalle.
-No, kiitos. -Eipä kestä.
Hei, Marie.
Onko sinulla hetki aikaa?
Anteeksi, kun vaivaan töissä. Nopea juttu.
Sain hiljattain tietoa, josta on kerrottava sinulle.
Etsivät Coloradosta soittivat viime viikolla.
He nappasivat raiskaajan, ja kun he kävivät läpi hänen kamojaan,
he löysivät sinun kuvasi.
Tai no, kahdeksan kuvaa.
Raiskauksen aikana otettuja.
Raiskauksesi aikana.
Sen, johon en uskonut. Josta pakotin sinut sanomaan, ettei sitä tapahtunut.
Ajattelin, ettet halua nähdä minua, mutta oli tärkeää kertoa sinulle itse.
Katsoa silmiin ja sanoa olleeni väärässä.
Olen yrittänyt keksiä, miten olin niin väärässä.
Osaisinpa vastata. En osaa.
Tekisin kaikkeni korjatakseni tämän.
Aloittaakseni alusta ja toimiakseni oikein. Olen tosissani.
Et voi tehdä niin.
Yksi juttu vielä.
Tämä on sinulle kaupungilta.
SEKKI 500 DOLLARIA
RAISKAAJA COLORADO PIDÄTYS
HUOLESTUTTAVIA TIETOJA RAISKAAJAN METODEISTA
UUTTA TIETOA SARJARAISKAAJASTA
SARJARAISKAAJAA SYYTETÄÄN
DIGITAALISET TODISTEET
Lähetin tällaisen syyttäjällekin. Tässä on kaikki McCarthyn laitteista.
Kuvia oli paljon, joten pakkasin ne tikulle.
Siellä on myös lista latauksista.
Katso kirjoja. Siellä on Rikostekninen opas raiskauksiin.
Oliko hänellä se? Miksi yllätyin? Totta kai oli.
-Sekö on tuttu? -Joo, poliisien kirjoittama.
Näin sen. Eivät miettineet loppuun asti.
-Eivät niin. -Yksi asia vaivaa minua.
-Eli mikä? -Hänellä oli kovalevy, 75 gigaa.
Hän suojasi sen TrueCryptillä. Sitä suojaussoftaa ei osata vielä murtaa.
-Iso määrä. -Jättimäinen. Yksi kirjastokerros.
Etkö näe sisältöä?
En. Näen vain sinne raahattujen kansioiden nimet. Pääkansio on "Tytöt",
ja sen sisällä muita. Jokaisella oli nimi. Amber. Sarah. Lilly. Muitakin oli.
Hänen stalkkaamiaan ja raiskaamiaan naisia.
-Tiedän. Saatko mitenkään mitään selville? -En sisällöstä.
-Avaa se. -Yritän. Kuten sanoin...
Tiedän, mahdotonta. Mutta sinun on pakko.
-Sisään on päästävä. -Tiedän.
-Jätkä on voinut tehdä vaikka mitä. -Tiedän.
Hän myöntää syyllisyytensä.
-Vitsailet. -Hän haluaa käsitellä asian pian -
-eikä satuttaa uhrejaan oikeudessa. -Nyt hän ajattelee uhreja.
Ei huono veto. Tuomarista riippuen vankila-aika voi lyhentyä.
-Suoraan tuomioon. -Aivan.
-Koska? -Parin kuun päästä.
Järjestelyyn menee hetki. Hänellä on yksi ehto. Hän suostuu,
-jos luovumme kidnappaussyytteistä. -Eli hän myöntää raiskaukset,
mutta ei kidnappausta, koska maine menee?
Jos yritän ymmärtää jokaista syyttämääni...
Jutelkaa uhreille. En hylkää kidnappausta ilman lupaa.
-Me kysymme. -Jos naiset suostuvat, teetkö tarjouksen?
Jep.
Sano, että ehtoon suostutaan, jos saat salasanan kovalevylle.
Haluan tietää, mitä hän on tehnyt.
Ymmärrän, et ole väärässä, mutta en pysty siihen nyt.
Jutellaan perjantaina.
Marie... älä sano.
-Adler. -Et olisi sanonut.
Mikä sinut tuo tänne? Odota. Voi räkä. Kävellään.
Ei pahalla, mutta toivoin, ettemme tapaisi. Miten menee?
Tarvitsen asianajajaa.
-Voi ei. Mitä tapahtui? -Minä en ole pulassa.
-Haluan nostaa syytteen. -En ole sellainen asianajaja.
Tiedän, mutta ajattelin, että tunnet sellaisen.
Kenet haluat haastaa oikeuteen?
Aika lailla kaikki, mutta aloitan kaupungista.
-Sama... Onko numerosi sama? -Joo.
Annan sinulle nimen.
Don ja minä opiskelimme yhdessä.
Olimme enemmän koriskentällä kuin kirjastossa,
mutta jotenkin pärjäsimme. Vettä, kahvia?
Ei, kiitos.
Hän lähetti minulle tietosi,
ja sanonpahan vain,
että näin ei pitäisi käydä koskaan kenellekään.
Niin, no.
Ei ryöstön uhria syytetä valehtelusta. Tai autovarkauden uhria.
Ei niin käy. Mutta kun kyseessä on raiskaus...
No, istuhan alas.
Don kertoi sekistä, jonka he antoivat. Sakkosi takaisinmaksusta.
Miltä se tuntuu?
Ensin ajattelin, että 500 dollaria on siisti juttu.
Mutta sitten tajusin, että menetin muutakin tämän takia.
Kuten työni.
Ja asuntoni.
Ilmaiset tukihenkilöt.
Ja ystävät.
Onhan minulla 500 enemmän kuin eilen,
mutta koko ikäni -
olen tyytynyt vähään ja ollut tyytyväinen, ettei tilanne ole huonompi.
Mutta jokin tässä sai tuntemaan,
että ehkä se ei nyt riitä.
Tiedätkö, miten käy, kun päättää, ettei tyydy enää vähään?
Mitä?
Silloin saa enemmän.
-Puhuin uhreillemme. -Terve vaan, etsivä.
Heistä kidnappauksesta ja oikeudenkäynnistä voi luopua.
Hienoa.
Kunhan he voivat puhua tuomionluvussa. Pari haluaa katsoa häntä silmiin.
Totta kai. On vastattava, kiitos.
-Odota. Entä salasana? -Hän ei anna sitä.
Mitä? Hän on raiskaaja. Ehkä hän ei saisi päättää.
-Pitäisikö vesikiduttaa? -Voitko?
Sano hänelle, että muuten mennään oikeuteen.
Sarjaraiskaaja myöntää 30 raiskausta. En aio tyriä tätä salasanan takia.
-Gonzalez. Paska. -Siellä on muita naisia.
-Etkö välitä heistä? -Joo, mutta en ota oikeudenkäynnin riskiä.
Nähdään tuomionluvussa.
-Kaikki hyvin? -Joo.
JEFFERSONIN PIIRIKUNNAN OIKEUSTALO
Kaikki hyvin?
Sieltä hän saapuu. Tule sisään.
Näen painajaisia.
Pelkään jatkuvasti. Joka päivän joka minuutti.
Ystäväni yrittävät auttaa, mutta ihmisiin on vaikea luottaa.
En saa unta. Minulla on kipuja.
Olen laihtunut. Menetin työni ja rahaa.
Minulla on väkivaltaisia ajatuksia, eikä niitä ole ollut koskaan ennen.
Sitä kuvittelee, ettei vain yksi yö ihmisen koko elämässä -
voisi vaikuttaa niin paljon kaikkeen.
Mutta vaikuttaa se.
Hra tuomari, haluan kysyä syytetyltä kysymyksen.
-Saanko tehdä niin? -Ilman muuta.
Miksi valitsit minut?
Mikä tekoni sai sinut ottamaan minut tähtäimeesi?
Pelkään tekeväni niin taas.
En kastele enää nurmeani. En lue ikkunan ääressä.
Rutiinit tekevät haavoittuvaiseksi, joten lopetin kaikki rutiinit.
Se on tehnyt maailmastani pienen.
Enkä tunne oloani turvalliseksi. Jos vain tietäisin, mitä tein.
Jos tietäisin, mitä se oli, niin lakkaisin tekemästä sitä,
ja ehkä elämäni palaisi raiteilleen.
Hra tuomari, hra McCarthyllä on muitakin uhreja,
jotka eivät pystyneet tulemaan tänne ja näkemään häntä.
He pyytävät, ettette pidä poissaoloa piittaamattomuutena.
He välittävät tämän päivän tapahtumista enemmän kuin voitte kuvitella.
Jos hra McCarthy joskus tulevaisuudessa vielä kulkee vapaalla jalalla,
he eivät tunne olevansa turvassa. Koskaan.
Nämä naiset ansaitsevat turvaa.
Eli he eivät halua oikeudenkäyntiä. Se on hyvä.
Emme mekään.
-Miksi emme? -Koska he yrittäisivät mustamaalata sinua.
He tekivät niin jo. Ei anneta toista tilaisuutta.
Kaikki haluavat siis sopia, mutta mistä summasta?
Meillä on tarjous.
Se on alku. Teemme vastatarjouksen.
-Paljonko se on? -Se on 150 000 dollaria.
-Haluavatko he antaa 150 000 dollaria? -Ei, he eivät halua antaa mitään,
mutta sillä rahalla he haluavat haudata jutun.
Sano, että suostun.
-Ei, tämä voi mennä paremmin. -En tarvitse parempaa.
Se 150 000 dollaria on paljon rahaa. Sillä pääsen aloittamaan alusta muualla.
Haluan vain, että he myöntävät tekonsa.
Tämä tekee sen.
Haluaisin, että he myöntäisivät enemmän. Vaikka tuplasti.
Haluan, että tämä on ohi.
Hra McCarthy.
Kohtelit näitä naisia kuin saaliitasi.
Tekosi olivat silkkaa pahuutta.
Siksi menetit oikeutesi asua vapaassa yhteiskunnassa.
Määrään maksimirangaistuksen. Rangaistus on 327,5 vuotta vankeutta.
Vitun hienoa.
Oikeudenkäynti on päättynyt. Kiitos.
On tunnustusten aika.
Tein aamulla jotain, mitä en ole ennen tehnyt.
Nyt pelottaa.
Minä rukoilin.
-Ei ole totta. -On. Kumarsin pääni ja sanoin:
"Kuuntele, mulkku, annat hirveyksien tapahtua päivästä toiseen.
Voisitko hoitaa edes tänään yhden asian kunnolla?"
Ja kappas, se toimi.
-Kerroitko vaimollesi jo? -Mitä?
Tässä se paikka on.
-Ei tästä täydy puhua. -Miten niin? Mistä ei täydy puhua?
Tällä paikalla puukko-Max syntyi.
-Kuka? -Hänen alter egonsa. Kerro hänelle.
-En tiedä, mistä puhut. -Älä viitsi.
-Käyn kusella. -Ei! Mitä? Kerro nyt.
En tykkää tuosta.
-Koska haluat kontrolloida kaikkea. -Ahaa, minulleko se on ongelma?
-Siis minulle? -Joo. Jos sinulla ei ole kaikkea tietoa,
ja jos et tee jokaista päätöstä...
-Kuuletko tämän? -Olen Gracen kanssa samaa mieltä.
Jos ottaisit vähän rennommin...
Itse olet vähiten rento tapaamani ihminen.
Olet feikkirento.
-Vitsailetko? -En.
Mitä hän tekee?
Voi ei!
Tästäkö se tulee? Onko hän tehnyt näin ennen?
Aina, kun lähdemme ulos. Se on hänen juttunsa.
Onko se niin huonoa, että se on söpöä?
-Vai onko se vain huonoa? -Jälkimmäinen.
Voi ei!
-Iltaa, etsivät. -Taggart. Tässä mieheni, Steve.
-Iltaa. -Hei.
Kiinnostava tieto. McCarthyn asianajaja soitti.
Mies haluaa haastatteluun.
Hän haluaa selittää tekojaan, koska siitä voi olla poliisille apua.
-Oikeastiko? Saammeko puhua hänelle? -Ette te, vain minä.
Uskokaa tai älkää, mutta naiset vaivaannuttavat häntä.
Ongelma on se, että olette aina askeleen jäljessä.
Reagoitte.
Kaltaisiani voi napata vain olemalla edellä.
On ennakoitava. Koska me mietimme tätä paljon.
Olemme fiksuja.
-Miten? -Sormenjälkien ja DNA:n kanssa.
Kuin olisi luonnossa. Jälkiä jättämättä.
Kaltaisiasi on helpompi napata, kun he aloittelevat.
Sama pätee kaikkialla. Kokemus auttaa paremmaksi.
Se ensimmäinen Washingtonissa...
Jätin kaikenlaista jälkeeni. Hiuksia, ruumiinnesteitä.
Mietin vain kaikkea DNA:ta. Sitä oli joka paikassa.
Sitä piti vain verrata armeijatietoihini.
Olin varma, että he tulevat noutamaan seuraavana päivänä.
Mutta niin ei käynyt. Sitä ajattelee...
Selvä.
Siistiä, pystynkin tähän.
Hei, nappasimme hänet.
Mitä tämä on?
Tiedätkö...
Kaikki ne muut sosiopaatit, joilla on raiskauspakit ja aseet...
Hekin toteavat pystyvänsä siihen.
Älä lähde tuolle tielle. Et voi voittaa kaikkia pahiksia kerralla.
Toimimme hyvin nappaamalla hänet. Anna sen olla hyvä asia.
Teit työsi. Piristy nyt. Jessus sentään.
Selvä. Kyllä.
-Yhden päivän taakka on tarpeeksi. -Aivan.
Yhden päivän taakka on tarpeeksi. Pidän tuosta.
Se on Raamatusta.
-Hiljaa. -Matteus 6:34.
Mitä se tarkoittaakaan.
-Tunnetko katumusta? -Tiedän, etten voi olla vapaana.
En aikonut lopettaa.
-Onnittelut. Aja varovasti. -Kiitos.
-Maksu C-ikkunalla. -Kiitos.
Miten voin auttaa?
-Anteeksi. -Niin.
-Ottaisitko minusta kuvan? -Toki.
Tässä.
-Kiitos. -Ole hyvä.
Parker.
Joo. Lähetä hänet tänne.
Selvä.
Tulen alakertaan.
Marie, hei.
-Haluatko mennä jonnekin juttelemaan? -En.
En halua olla yksin kanssasi. Ymmärrät kai sen?
Kyllä kai.
Kyllä.
Sain 500 dollariani takaisin.
-Ja sain kaupungilta rahaa. Taidat tietää. -Kyllä.
Tiedätkö, mitä en saanut -
koskaan keneltäkään?
Anteeksipyyntöä.
Jopa minä tiedän, että mokaa pyydetään anteeksi.
Ja kun mokaa niin pahasti, että yksi tyhmä virhe -
pilaa jonkun koko elämän, pyydetään kunnolla anteeksi.
Olen pahoillani.
Olen todella pahoillani.
Ensi kerralla -
toimi paremmin.
Selvä.
-Toivoin, että hän antaisi salasanan. -Jason sanoi jatkavansa vapaa-ajallaan.
-Onko hänellä vapaa-aikaa? -Ei oikeastaan. Hei.
-Ennen kuin menet, haluan sanoa... -Ei, älä. Pyydän.
-Älä mitä? -Tee sitä -
vilpitöntä "tämä oli tärkeää minulle" -naisbondausjuttua.
En aikonut naisbondata.
-Hevonpaskaa. -Ei.
-Ei. Aioin sanoa... -Mitä?
Hyvä on, olet oikeassa. Aioin naisbondata.
Älä ole niin ankara. Minulla ei ollut mentoria.
Inhoan sanaa "mentori".
Hyvä on.
En sano mitään.
Kiitos.
Etsivä Duvall.
Hei.
Et ehkä tiedä, kuka olen.
Olen Marie Adler.
Marie Adler.
Totta kai tiedän sinut.
Kai sopii, että soitan. Sain numerosi asianajajaltani.
Kyllä, totta kai.
-Miten voit? -Hyvin. Olen rannalla.
-Kuulostaa kivalta. -Se onkin.
Soitin sanoakseni...
Halusin kiittää kaikesta, mitä teit.
Totta kai.
Onneksi pystyimme auttamaan.
Niin teitte.
Todellakin.
Olen koko elämäni -
yrittänyt uskoa, että ihmiset ovat periaatteessa hyviä.
Vaikka tuntemani eivät olleet. En tiedä. Kai se vain...
-antoi minulle toivoa tai jotain. -Ymmärrän.
Sitten tämä tapahtui. Raiskaus, ja...
En tiedä. Minun oli vaikeampi -
uskoa, että maailmassa on mitään hyvää.
Se taisi olla tässä kaikista vaikeinta. Se, että herää toivottomana.
Ajattelin juttuja, kuten...
Jos maailma on näin paha, haluanko olla olemassa? Tiedätkö?
Kyllä.
Mutta sitten yhtäkkiä kuulin kahdesta ihmisestä -
aivan toisessa osassa maata,
ja he huolehtivat minusta ja korjaavat tilanteen. Ja...
Se oli minulle kaikkein tärkeintä. Tärkeämpää kuin sen jätkän pidätys -
tai saamani rahat. Tärkeintä oli kuulla -
teidän työstänne. Se muutti kaiken.
Nyt, kun herään,
osaan kuvitella hyviä asioita.
Ihana kuulla tuo, Marie.
No, joka tapauksessa...
Halusin vain kertoa, että te saitte sen aikaan.
Halusin kiittää.
Ole hyvä.
-Kiitos, kun soitit. -Totta kai.
Hyvää päivänjatkoa.
Samoin.
Selvä.
Moi.
Sain juuri puhelun.
-Niin? -Marie Adlerilta.
-Herranjestas. -Niin.
-Mitä hän sanoi? -Hän soitti rannalta.
Hän soitti sanoakseen, että pärjää oikein hyvin.
Hän halusi sanoa...
Kiitos.
Tekstitys: Eveliina Paranko