EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
-God ettermiddag. -Hvordan går det?
-Ikke dårlig. Du har en telefon. -Sett den over.
Det er 77 hvite Mazdaer av 93-modell i Colorado.
Jeg vil at noen skal ta bilder av alle.
Når McCarthys forsvarer sier "hvordan vet du at Mazdaen er hans"...
Vi kan vise at bilen hans er den eneste i staten med de merkene.
Betjent Parker, det er betjent Rasmussen fra Westminster i Colorado. Går det bra?
Ikke dårlig. Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Jeg tror faktisk jeg hjelper deg.
Vi tok en serievoldtektsmann i Colorado nylig.
-Bra for dere. -Ja, takk.
Da vi gikk gjennom sakene hans, fant vi bevis
knyttet til en uløst sak hos dere fra noen år tilbake.
-En voldtekt? -Stemmer. Offeret heter Marie Adler.
Å, jøss, den saken.
-Ja. -Ja, den var ikke uløst.
Den ble erklært som ugyldig. Hun fant det opp.
Snakker vi om samme Marie Adler? Født 6/4-90. 160 cm høy. 50 kilo.
Ja, en komplisert jente.
Det er trist. Vi måtte sikte henne for falsk anmeldelse.
Jeg hadde vondt av henne, men sånn er loven.
Kan du gi meg e-postadressen din?
Ja, det er parker@lynnwoodpd.com.
Ok, jeg sender deg noe. Si ifra når du får det.
Jeg fikk det.
Ja, da vi gikk gjennom fyrens ting, fant vi bilder av ofrene hans.
De fleste var av kvinner vi kjente til. Dette var den eneste vi ikke kjente igjen.
Fikk du åpnet det?
-Betjent? -Ja. Ja.
Vi har syv til av henne. De andre er vanskeligere å se på.
Jeg sender dem, så du har alle.
Ja, ok.
Vi snakkes.
Hva var det?
Betjent Parker, jeg skal treffe betjent Rasmussen.
Vi må sjekke hvor mange ganger McCarthy stoppet og startet for hvert offer.
-Hver gang regnes som en voldtekt. -Jeg kan gjøre det.
Å, se hvem som kom.
Betjent Parker?
Ja, hei.
Grace Rasmussen. Flott at du kom helt hit.
Vi sitter her.
Det er mye papirarbeid.
Det inkluderer blindspor.
Så kaffe, te, dårlig snacks er i hjørnet.
Mi junkfood es su junkfood.
Takk.
Det er bra arbeid.
Veldig bra arbeid.
Takk.
Dere ser ut til å ha nok til å bure ham inne lenge.
Jeg har sett voldtektsmenn få betinget dom, så jeg tar ikke seieren på forskudd.
Jeg kan følge deg ut.
Jeg føler at...
Jeg bør forklare.
Problemet er...
Jeg har ingenting.
Du hører om dårlige politifolk.
Folk som gjør feil valg eller skader folk de skal beskytte, og jeg lurer alltid
på hvem som ga ham jobben. Kvitt dere med ham.
Kanskje vi burde kvitte oss med meg.
Vel, takk.
Ikke noe problem.
Hei, Marie.
Har du noen minutter?
Beklager å forstyrre deg på jobb.
Jeg fikk noe informasjon nylig jeg må dele med deg.
Jeg ble kontaktet av noen betjenter i Colorado forrige uke.
De pågrep en voldtektsmann, og da de så gjennom sakene hans
fant de et bilde av deg.
Åtte, faktisk. Åtte bilder.
Tatt under et overfall.
Da du ble overfalt.
Det jeg ikke trodde på. Det jeg fikk deg til å si aldri skjedde.
Jeg tenkte du ikke ville treffe meg, men jeg...
ville si det ansikt til ansikt.
Å se deg i øynene og si at jeg tok feil.
Jeg har prøvd å forstå hvordan jeg kunne ta så feil.
Jeg skulle gjerne hatt et svar, men det har jeg ikke.
Jeg skulle gjerne omgjort alt sammen.
Begynne på nytt og gjøre det rette for deg. Det skulle jeg gjerne.
Vel, det kan du ikke.
Det er én ting til.
Dette er til deg, fra kommunen.
SJEKK PÅ $ 500
VOLDTEKTSMANN COLORADO ARRESTASJON
UROVEKKENDE DETALJER OM VOLDTEKTSMANNENS METODER
NYE DETALJER I VOLDTEKTSSAKEN
SIKTET
DIGITALE BEVISER
Jeg sendte en av disse til statsadvokaten. Det er alt fra McCarthys maskiner.
Jeg la miniatyrbilder på en harddisk.
Det er også en liste med alt han lastet ned.
Sjekk bøkene, en heter Guide til voldtektskriminalteknikk.
Han hadde den? Hvorfor er jeg overrasket?
-Hørt om den? -Ja, den er skrevet av politiet.
Jeg så det.
-De tenkte ikke gjennom det. -Nei.
Én ting til plager meg.
-Hva? -Han hadde en harddisk. 75 GB.
Beskyttet med TrueCrypt, en programvare ingen har kommet gjennom ennå.
-75 GB er mye. -Enormt. Et helt biblioteksgulv.
-Du ser ikke hva som er der? -Kun filnavnene, den største er "jenter".
Han la andre filer der.
Alle hadde navn. Amber, Sarah, Lilly. Og mange flere.
Kvinner han fulgte etter og har voldtatt.
-Er det noe som kan si deg noe? -Ikke om innholdet.
-Du må inn dit. -Jeg prøver...
Ja, det er umulig, men du må det.
-Han må inn dit. -Jeg vet det.
-Hvem vet hva mer han har gjort? -Jeg vet det.
Han vil erklære seg skyldig.
-Du spøker. -Advokaten sa han vil få det overstått.
-La ofrene slippe en rettssak. -Nå bryr han seg om dem.
Avhengig av dommeren, kan han redusere soningstiden.
-Så rett til dom. -Ja.
-Når? -Om et par måneder.
Vi ordner alt kjapt. Men han gjør det bare uten kidnappingssiktelsen.
Så han erklærer seg skyldig i voldtekt, men kidnapping vil skade ryktet hans?
Hvis jeg skulle forstått alle kriminelle...
Snakk med ofrene. De må godta at kidnapping tas bort.
Vi spør.
-Hvis de godtar det, gir du et mottilbud? -Jepp.
Vi fjerner kidnapping hvis han gir oss passordet til harddisken sin.
Jeg vil vite alt det fæle han har gjort.
Jeg hører deg, du tar ikke feil, men jeg kan ikke gjøre noe nå.
La oss snakke på fredag.
Marie... Ikke si det.
-Adler. -Jeg ba deg ikke si det.
Hva fører deg hit? Vent. Kom igjen, gå med meg.
Ikke vondt ment, men jeg håpet å aldri se deg mer. Hva skjer?
Jeg trenger en advokat.
-Oi da, hva skjedde? -Nei, jeg har ikke problemer.
Jeg må gå til sak mot noen andre.
Jeg er ikke den typen advokat.
Jeg vet det, men jeg tenkte du kanskje vet om noen.
Hvem vil du gå til sak mot?
De fleste, men jeg begynner med kommunen.
-Samme... Du har samme nummer? -Ja.
Jeg finner et navn til deg.
Ja, Don og jeg studerte juss sammen.
Vi var mer på basketbanen enn biblioteket, men det gikk på et vis.
Vann, kaffe?
Å, nei takk.
Så han sendte meg mappen din.
Forresten, la meg bare si det... Det som skjedde deg burde ikke skje noen.
Nei...
Ingen beskylder et ransoffer for å lyve.
Eller en som opplever en bilkapring. Det skjer ikke.
Men når det gjelder seksuelle overgrep...
Sett deg ned.
Don fortalte meg om sjekken de ga deg.
Refusjon for boten din. Hva føler du om det?
Først tenkte jeg "$ 500, topp".
Men så tenkte jeg at jeg mistet andre ting på grunn av dette.
Som jobben min.
Boligen min.
Gratis rådgivere.
Og du vet, vennskap.
Og jeg vet at det er $ 500 jeg ikke hadde i går,
men i hele livet har jeg
tatt det jeg har kunnet få, og vært glad for at det ikke er verre.
Men noe ved dette fikk meg til å føle...
...at kanskje det ikke holder denne gangen.
Vet du hva som skjer når du bestemmer deg for ikke bare å ta det du får?
Hva?
Du får mer.
-Jeg pratet med ofrene. -Hei til deg også.
Å, hei. Du får fjerne kidnapping og ikke gå til sak.
Om de får snakke under straffeutmålingen.
-Et par av dem vil se ham i øynene. -Ja, så klart. Jeg må ta denne.
-Vent. Hva med passordet? -Ja, han gir oss ikke det.
Han er en jævla voldtektsmann. Skal han bestemme?
-Skal jeg torturere ham? -Kan du det?
Si at det blir sak uten passordet, med kidnapping og alt.
Jeg har en voldtektsmann som erklærer seg skyldig i 30 voldtekter.
Et passord får ikke ødelegge.
-Gonzalez. Faen. -Det er flere damer der.
-Bryr du deg ikke om dem? -Jo.
Men jeg risikerer ikke en rettssak med ham. Vi ses i retten.
Går det bra?
Ja.
JEFFERSON TINGHUS
Går det bra?
Der er hun.
Kom inn.
Jeg har mareritt.
Jeg er redd hele tiden. Hvert minutt hver dag.
Vennene mine prøver å hjelpe meg, men jeg sliter med å stole på folk.
Jeg får ikke sove.
Jeg har det vondt.
Jeg har gått ned i vekt. Jeg har mistet arbeid, penger.
Jeg har voldelige tanker. Jeg har aldri hatt det før.
Man tenker at det er én natt. Sammenlignet med alle andre minutter i livet,
hvordan kan denne ene hendelsen gjøre en forskjell?
Men det gjør den.
Ærede dommer, det jeg virkelig vil er å stille den tiltalte et spørsmål.
Får jeg det?
For all del.
Hvorfor valgte du meg?
Hva gjorde jeg som fikk deg til å komme etter meg?
Jeg er så redd for å gjøre det igjen.
Jeg vanner ikke plenen min lenger. Jeg leser ikke ved vinduet.
De sier at rutiner gjør deg sårbar, så jeg har kuttet ut alle rutiner.
Det har gjort verdenen min veldig liten.
Og jeg føler meg fortsatt utrygg.
Om jeg visste hva det var, hva jeg gjorde...
Om jeg visste hva det ene var, ville jeg kuttet det ut
og kanskje fått livet mitt tilbake.
Ærede dommer, McCarthy har flere ofre,
som ikke klarte å se ham her i dag.
De vil at du ikke skal mistolke det som likegyldighet.
For de bryr seg om hva som skjer her i dag, mer enn du kan forestille deg.
Hvis McCarthy på noe tidspunkt, i nær eller fjern fremtid, blir en fri mann,
vil de ikke føle seg trygge.
Noensinne.
Og disse kvinnene fortjener å føle seg trygge.
Poenget er at de ikke vil gå til sak, noe som er bra.
Vi vil heller ikke det.
Hvorfor ikke?
De vil prøve å få deg til å se like dårlig ut som dem.
De har alt gjort det. La oss ikke gi dem en ny anledning.
Så alle ønsker et oppgjør, spørsmålet er på hvor mye.
Vi har fått et tilbud.
Det er bare en begynnelse. Vi går tilbake.
Hvor mye er det?
Det er $ 150 000.
De vil gi meg $ 150 000?
Nei, de vil ikke gi deg noe,
men det er hva de vil gi deg for å begrave dette.
Si at jeg tar det.
Nei, vi kan få mye mer.
Jeg trenger ikke noe bedre. $ 150 000 er mye penger.
Nok til å begynne på nytt et annet sted.
Og alt jeg trenger er at de anerkjenner hva de gjorde mot meg.
Og dette ordner det.
Jeg vil at de skal anerkjenne det mer. Dobbelt så mye.
Jeg vil avslutte dette.
McCarthy.
Du behandlet dem som byttene dine.
Handlingene dine var ren ondskap.
Og grunnet det har du mistet retten til å leve i frihet.
Jeg fastsetter maksstraffen.
Jeg dømmer deg til 327 og et halvt år i fengsel.
Ja, for faen.
Retten er nå hevet. Takk.
Ok, tid for en tilståelse.
Jeg gjorde noe i morges jeg aldri har gjort før.
Oi, jeg er litt redd.
-Jeg ba. -Hold kjeft, det gjorde du ikke.
Jo, jeg bøyde hodet og sa:
"Hør her, din jævel, du lar all denne dritten skje, dag etter dag.
Er det for mye å be om at du gjør noe riktig i dag?"
Og se, det fungerte.
-Har du fortalt henne det? -Hva?
Her har vi det. Her.
Vi må ikke gå inn på det.
Hva mener du? Hva må vi ikke gå inn på?
Dette er plassen der Kniven Max ble født.
-Hvem? -Hans alter ego. Si det til henne.
-Jeg aner ikke hva du prater om. -Å, kom igjen.
-Jeg skal tisse. -Nei! Hva? Kom igjen, si det.
-Jeg liker ikke det. -For du har et kontrollproblem.
Å, har jeg et kontrollproblem?
-Jøss, jeg. -Ja.
Hvis du ikke har hver minste detalj, hvis du ikke tar alle beslutninger selv...
-Hører dere dette? -Samme hva, så er jeg enig med Grace.
Jeg sier bare, hvis du kan slappe litt av...
Vær så snill, du er den minst avslappede personen jeg har møtt.
Du er avslappet på liksom.
-Spøker du? -Nei.
Hva gjør han?
Å, nei!
Det er her det kommer fra? Han har gjort dette før?
Hver gang vi går ut. Det er hans greie.
Er det så dårlig at det er litt søtt?
-Eller bare dårlig? -Ja, det siste.
Å, nei!
-God kveld, betjenter. -Taggart! Det er typen min, Steve.
-God kveld. -Hei.
Interessant oppdatering. McCarthys advokat ringte. Han vil avhøres.
Han vil forklare seg.
Han tror det kan hjelpe politiet.
-Mener du det? Får vi snakke med ham? -Nei, ikke du, bare jeg.
Tro det eller ei, damer gjør ham ukomfortabel.
Problemet er at dere alltid ligger et steg bak.
Dere reagerer.
Dere må komme folk som meg i forkjøpet.
Forutse. For vi tenker mye på dette.
Og vi er smarte.
-Hvordan? -Forsiktige med avtrykk og DNA.
Som i villmarken. Ikke etterlat deg spor.
Det er lettere å ta folk som deg i begynnelsen.
Vel, som med alt, du blir bedre jo mer du gjør det.
Den første i Washington.
Jeg etterlot meg alt mulig. Hår, væsker.
Alt jeg tenkte på var DNA-et, som var overalt.
De kunne bare sjekket militærmappen min.
Jeg var sikker på at de ville banke på døren neste dag.
Men ingenting skjedde.
Så du tenker...
Ok...
Greit, jeg kan visst gjøre dette.
Hei, vi tok fyren.
Ok, hva er det?
Du vet...
Det er de andre sosiopatene, med voldtektssettene og våpnene sine,
som tenker at de kan klare det.
Du kan ikke gjøre det. Du kan ikke ta alle skurkene samtidig.
Vi gjorde en bra ting ved å ta ham. La det være med det.
Du gjorde jobben. Vær litt glad, for faen. Herregud.
Ok. Ja.
-Hver dag har nok med sin egen plage. -Nettopp.
Jeg liker det uttrykket.
Det er fra Bibelen.
-Gi deg. -Matteus 6:34.
Hva nå det betyr.
Føler du anger?
Jeg vet jo at jeg ikke kan være der ute.
Jeg skulle ikke stoppe.
-Gratulerer, skatt, kjør forsiktig. -Takk.
-Betal i vindu C. -Takk.
-Hvordan kan jeg hjelpe deg? -Hei...
Unnskyld. Kan du ta et bilde av meg?
Klart det.
Sånn.
-Takk. -Vær så god.
Parker.
Ja, send henne opp.
Å, greit.
Jeg kommer ned.
Marie, hei.
-Vil du gå et sted og snakke? -Nei.
Jeg vil ikke være alene med deg. Du forstår vel det?
Jeg gjør vel det. Ja.
Så jeg fikk mine $ 500 tilbake.
Og penger fra kommunen, som du nok vet.
Ja.
Vet du hva jeg aldri fikk...
...noensinne...
...fra noen?
En unnskyldning.
Selv jeg vet at du sier unnskyld når du gjør feil.
Og når du gjør så store feil, når din ene dumme feil
ødelegger et menneskes liv, da unnskylder du deg mer.
Jeg beklager.
Jeg beklager dypt.
Neste gang...
...må du gjøre det bedre.
Ok.
Jeg håpet han ville gi oss det fordømte passordet.
Jason sa at han prøver i ledige stunder.
-Har han ledige stunder? -Egentlig ikke. Hei.
Før du går...
-så ville jeg si... -Nei, la være, vær så snill.
-Hva? -Den greien...
Den oppriktige "det har betydd alt for meg", kvinnebåndgreien.
Nei, jeg ville ikke knytte kvinnebånd.
-Tullprat. -Nei.
-Nei, jeg skulle bare si... -Hva?
Ok, du har rett. Jeg skulle knytte kvinnebånd.
Ikke vær så kritisk.
-Jeg har aldri hatt en mentor. -Jeg hater ordet mentor.
Greit.
Jeg skal ikke si noe.
Takk.
Det er betjent Duvall.
Hei.
Jeg vet ikke om du vet hvem jeg er.
Det er Marie Adler.
Marie Adler...
Så klart jeg vet hvem du er.
Jeg håper at det er greit at jeg ringer. Jeg fikk nummeret ditt fra advokaten min.
Ja, naturligvis.
-Hvordan har du det? -Greit. Jeg er på stranden, faktisk.
-Det høres fint ut. -Ja, det er det.
Jeg ringte bare for å si...
For å takke deg for alt du gjorde.
Vel, ingen årsak.
Jeg er så glad for at vi kunne hjelpe.
Det gjorde dere.
Absolutt.
Saken er at jeg hele livet
har prøvd hardt å tro at de fleste mennesker er gode.
Selv de jeg visste ikke var det.
Jeg vet ikke, det...
...ga meg håp eller noe.
Jeg skjønner det.
Så skjedde dette. Voldtekten, og...
Jeg vet ikke, det ble vanskeligere for meg å...
tro at det finnes noe godt i verden.
Og det var nok det tyngste ved det hele.
Å våkne opp og føle seg håpløs.
Og jeg tenkte at, vel...
...hvis verden er så ille, vil jeg leve i den?
Du skjønner?
Det gjør jeg.
Så helt ut av det blå hører jeg om disse to personene
i en helt annen del av landet,
som jobber for meg og ordner opp i ting. Og...
Jeg vet ikke, mer enn noe annet.
Mer enn at han blir fengslet.
Mer enn pengene jeg fikk.
Det var det å høre...
om dere, som
endret ting fullstendig.
Og jeg våkner nå,
og...
Jeg kan se for meg at gode ting vil skje.
Jeg er så glad for å høre det, Marie.
Så, uansett, jeg...
Jeg ville bare at du skulle vite at du gjorde det for meg.
Og si takk.
Vær så god.
Takk for at du ringte.
Det skulle bare mangle.
Ha en god dag. Ok?
Du også.
Ok.
Ha det.
Jeg ble ringt opp av noen nettopp.
Ja.
Marie Adler.
-Herregud. -Ja.
-Hva sa hun? -Hun ringte fra stranden.
Og hun ringte for å si at det går veldig bra med henne.
Og hun ville si...
...takk.
Tekst: Knut Normann