EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
-God dag, kriminalpolisen. -Läget, Patrice?
-Inte illa. Samtal till dig. -Bra, koppla det.
Det finns 77 vita 93-årsmodeller av Mazda-pickuper i Colorado.
Jag vill att några polisbefäl fotar varenda en.
När McCarthys försvar säger:
"Hur vet ni att det är hans Mazda?"
Då kan vi visa att McCarthys är den enda med de markeringarna.
Kriminalpolis Parker,
kriminalpolis Rasmussen från Westminster, Colorado.
Hur står det till?
Inte illa. Hur kan jag hjälpa till?
Det här kanske hjälper dig.
Vi grep en serievåldtäktsman här i Colorado nyligen.
Bra gjort.
Ja, tack.
Vi hittade bevis
som relaterar till ett av dina olösta fall från några år sen.
En våldtäkt?
Ja, offret heter Marie Adler.
Oj, hon.
-Ja, sir. -Det var inte olöst.
Det lades ner.
Hon hittade på det.
Pratar vi om samma Marie Adler? Född 06-04-1990. 1.60 lång, 50 kilo.
Ja, det är hon. Ett komplicerat barn.
Det är sorgligt. Vi åtalade henne för falsk tillvitelse.
Jag tyckte synd om henne, men sån är lagen.
Kan du ge mig din mejladress?
Javisst, det är Parker snabel-a Lynnwood PD punkt com.
Jag skickar dig nåt, låt mig veta när du får det.
Jag fick det nu.
När vi gick igenom killens saker
hittade vi bilder av hans offer.
De flesta var kvinnor vi kände till.
Den jag skickar dig var den enda vi inte kände igen.
Öppnades filen?
-Kriminalpolisen? -Ja.
Vi har sju bilder till på henne. De andra är svårare att titta på.
Jag skickar dem också, så du har allt.
Ja, okej.
Vi hörs.
Vad var det?
Kriminalpolis Parker, jag söker kriminalpolis Rasmussen.
Gonzalez ringde. Han vill att vi går igenom filerna
och lägger till hur många gånger McCarthy slutade och började.
Varje gång kan användas som en ny anklagelse.
Jag gör det.
Titta vem som landade.
Kriminalpolis Parker?
Ja, hej.
Grace Rasmussen. Tack för att du kom hela vägen. Vi sitter härinne.
Det är en massa dokument.
Där ingår alla återvändsgränder.
Kaffe, te, dåliga snacks finns där borta i hörnet.
Mi skräpmat es su skräpmat.
Tack.
Det är ett bra jobb.
Ett väldigt bra jobb.
Tack.
Det ser ut som om ni har tillräckligt för att ge honom många års fängelse.
Jag tar inte ut segern i förskott.
Jag har sett våldtäktsmän friges alltför många gånger.
Jag följer dig ut.
Det känns som om...
...jag borde förklara.
Problemet är...
...att jag har inget att säga.
Man hör talas om dåliga poliser.
Killar som tar dåliga beslut och skadar de som de borde skydda. Jag undrar alltid:
"Vem lät dem jobba inom polisen? Gör er av med dem."
Vi kanske borde göra oss av med mig.
Tack.
Det var så lite så.
Hej, Marie.
Har du några minuter att avvara?
Ursäkta att jag stör dig. Det här går fort.
Jag fick information nyligen som jag vill delge dig.
Några kriminalare i Colorado kontaktade mig förra veckan.
De grep en våldtäktsman och när de granskade hans saker
hittade de en bild av dig.
Åtta bilder, faktiskt.
Tagna under en våldtäkt.
Under din våldtäkt.
Den jag inte trodde på, den jag fick dig att säga att den aldrig inträffade.
Jag anade att du inte ville träffa mig, men jag...
...tyckte det var viktigt att säga det själv.
Se dig i ögonen och säga att jag hade fel.
Jag försöker komma på hur jag kunde ha så fel.
Jag önskar jag hade ett svar, men det har jag inte.
Jag skulle göra allt för att göra om allt.
Börja om från början och gottgöra dig.
Det kan du inte.
Det var en sak till.
Det är till dig från staten.
CHECK 500.00 DOLLAR
VÅLDTÄKTSMAN GRIPEN I COLORADO
STÖRANDE DETALJER AVSLÖJAS OM VÅLDTÄKTSMANNENS METODER
NYA DETALJER OM SERIEVÅLDTÄKTSMANNEN
SERIEVÅLDTÄKTSMAN I COLORADO ÅTALAD
DIGITALA BEVIS
Jag skickade en till åklagarens kontor också.
Det är allt från McCarthys enheter.
För många foton att skriva ut, så jag satte dem på en hårddisk.
Där är en lista av allt han laddade ner.
Kolla böckerna. En heter Rättsmedicinsk våldtäktsguide.
Hade han den? Självklart hade han den.
-Hört talas om den? -Ja, skriven av poliser.
Jag såg det.
-De tänkte inte på konsekvenserna. -Nej.
Det är en sak till som stör mig.
-Vadå? -Han hade en hårddisk på 75 GB.
Den skyddas med TrueCrypt, ett program ingen kunnat knäcka än.
-Sjuttiofem gigabyte är mycket. -Som ett bibliotek.
-Ser du inte vad det är på den? -Nej, bara namnen
på filerna. Den största mappen heter "Tjejer". Han drog andra filer till den.
Alla hade namn. Amber, Sarah, Lilly och andra namn.
Kvinnor han förföljde. Andra som han våldtagit.
Nej, jag vet. Kan de berätta nåt mer?
Inte om innehållet.
-Du måste ta dig in. -Jag försöker...
Jag vet, det är omöjligt. Men du måste.
-Han måste ta sig in. -Jag vet.
Vem vet vad han gjort mer?
Jag vet.
Han vill erkänna sig skyldig.
Du skojar.
Advokaten säger att han vill få det överstökat
så hans offer slipper genomlida en rättegång.
Nu bryr han sig om deras välmående.
Inte ett dåligt val.
Beroende på domare kan han få lindrigare straff.
-Så direkt till domen. -Ja.
-När? -Några månader.
Det tar tid att organisera allt.
På ett villkor.
-Om vi slopar kidnappningsåtalet. -Han erkänner flera våldtäkter,
men inte kidnappning, för det skadar hans rykte?
Om jag försöker förstå alla brottslingar jag åtalar...
Prata med offren. Jag slopar inte kidnappningen utan deras medgivande.
Vi frågar.
Om kvinnorna samtycker ger du ett motbud?
Ja.
Du slopar kidnappningen om han ger lösenordet till hårddisken.
Jag vill veta allt hemskt han har gjort.
Jag förstår. Du har inte fel, men jag kan inte diskutera det nu.
Ja, vi pratar på fredag.
Marie, ja, säg inget.
-Adler. -Adler! Du skulle ju inte säga det.
Vad gör du här?
Vänta. Sjutton också. Gå med mig.
Ta inte illa upp, men jag hoppades att inte se dig igen. Vad är det?
Jag behöver en advokat.
Åh nej, vad hände?
Nej, jag är inte i knipa. Jag vill åtala nån annan.
Jag är ingen sån advokat.
Jag vet, men jag tänkte att du kanske känner nån som är det.
Vem vill du stämma?
Nästan alla, men jag börjar med staten.
Har du samma nummer?
Ja.
Jag fixar ett namn åt dig.
Don och jag gick på juristlinjen tillsammans.
Vi var mer på basketplanen än i biblioteket,
men det fungerade på nåt sätt.
Vatten, kaffe?
Åh nej, tack.
Han skickade mig din akt.
Låt mig bara säga,
det som hände dig bör inte hända nån, nånsin.
Ja, tja...
Ingen anklagar ett rånoffer för att ljuga.
Eller nån som säger att bilen stulits. Det händer inte.
Men när det handlar om våldtäkt...
Slå dig ner.
Don berättade om checken de gav dig. Återbetalning av dina böter.
Vad anser du om det?
Först tänkte jag: "500 dollar, coolt."
Men sen tänkte jag att jag förlorade annat på grund av det här.
Som mitt jobb.
Mitt boende.
Gratis behandlingsassistenter.
Plus... vänner.
Jag vet att det är 500 dollar som man inte hade dagen innan,
men hela mitt liv har varit typ:
ta vad du kan få och var glad att det inte är värre.
Men det var nåt som fick mig att känna...
...att det inte räcker den här gången.
Vet du vad som händer när man beslutar att inte bara
acceptera det man får?
Vadå?
Man får mer.
-Jag pratade med offren. -Hej på dig också.
De accepterar att du slopar kidnappningen
-och inte går till rättegång. -Utmärkt.
Så länge de får uttala sig när domen meddelas.
Vissa vill se honom i ögonen.
Javisst, jag måste svara.
-Vänta. Lösenordet då? -Det ger han er inte.
Vad? Han är en jävla våldtäktsman. Han har inget val.
-Ska jag vattentortera honom? -Kan du det?
Säg att det annars blir en rättegång.
Jag har en serievåldtäktsman som erkänt 30 våldtäkter.
Jag missar inte chansen på grund av ett lösenord.
-Gonzalez. Helvete. -Andra kvinnor är på den.
-Vill du inte veta vilka? Vad som hände? -Jo, men jag går inte till rättegång.
Vi ses på förhandlingen.
Är du okej?
Ja.
JEFFERSONS LÄNS TINGSHUS
Är du okej?
Hej, där är hon ju.
Kom in.
Jag har mardrömmar.
Jag är rädd hela tiden. Varje minut varje dag.
Mina vänner försöker att hjälpa mig, men jag har svårt att lita på folk.
Jag kan inte sova.
Jag har ont.
Jag har gått ner i vikt.
Jag har förlorat mitt jobb och pengar.
Jag har våldsamma tankar.
Det har jag aldrig haft tidigare.
Man tror att det bara är en natt, jämfört med alla andra minuter i livet.
Hur kan denna korta incident göra en skillnad?
Men det gör den.
Herr domare, jag vill ställa en fråga till svaranden.
Kan jag göra det?
Varsågod.
Varför valde du mig?
Vad gjorde jag som gjorde att du angrep mig?
Jag är så rädd att göra det igen.
Jag vattnar inte gräsmattan. Jag läser inte vid fönstret.
Det sägs att rutiner gör en sårbar, så jag slutade med alla mina rutiner.
Det gjorde min värld väldigt liten.
Och jag känner mig fortfarande otrygg.
Om jag bara visste varför och vad jag gjorde.
Om jag visste vad den enda saken var och slutade göra den,
kanske jag kan få mitt liv tillbaka.
Herr domare, mr McCarthy har andra offer
som inte kunde komma idag och se honom.
De vill att du inte missförstår deras frånvaro,
för de bryr sig om vad som händer här idag,
mer än du kan föreställa dig.
Om vid nåt tillfälle inom kort eller framöver mr McCarthy blir frigiven,
kommer de inte att känna sig trygga.
Nånsin.
Och dessa kvinnorna förtjänar det.
De vill inte att det blir en rättegång.
Vilket är bra.
Det vill inte vi heller.
Varför inte?
För de kommer försöka få dig att verka lika hemsk som dem.
De har redan gjort det, låt oss inte ge dem en till chans.
Så, alla vill förlika, frågan är hur mycket.
Vi har ett erbjudande.
Det är ett första bud. Vi ger dem ett motbud.
Hur mycket?
Etthundrafemtio tusen dollar.
Vill de ge mig 150 000 dollar?
Nej, de vill inte ge dig nåt.
Men de är villiga att ge dig det om saken glöms.
Säg att vi tar det.
Nej, vi kan få mycket mer.
Jag behöver inte mer.
Etthundrafemtio tusen dollar är mycket pengar.
Tillräckligt att börja om nån annanstans.
Och jag vill bara att de inser vad de gjorde mot mig.
Och det gör det.
Jag vill att de inser det mer.
Dubbelt så mycket.
Jag vill att det här är över.
Mr McCarthy.
Du behandlade kvinnorna som byten.
Dina handlingar var onda.
På grund av det har du förlorat privilegiet att leva i ett fritt samhälle.
Jag ger dig maxstraffet.
Jag dömer dig till 327,5 års fängelse.
Det var som fan.
Domstolen är nu ajournerad. Tack.
Okej, nu är det dags att erkänna.
Jag gjorde nåt i morse som jag aldrig gjort förut.
Oj. Jag är lite rädd.
Jag bad.
Lägg av.
Jo, jag böjde huvudet och sa:
"Lyssna, din jävel.
Du låter all den här hemska skiten hända dag efter dag.
Är det för mycket begärt om du idag göra en jävla sak rätt?"
Och titta, det funkade.
-Sa du det till henne än? -Vadå?
Det är precis här.
Vi behöver inte prata om det.
Vad menar du? Vad ska vi inte prata om?
Det är exakt här som Max Kniven föddes.
-Vem? -Hans alter ego. Kom igen, berätta.
-Jag vet inte vad du pratar om. -Kom igen.
-Jag måste pissa. -Åh, nej! Vad? Kom igen, berätta!
Jag gillar inte det.
För att du är ett kontrollfreak.
Är jag ett kontrollfreak?
-Oj! Jag. -Ja.
Om du inte har all information.
Om du inte tar alla beslut själv.
-Hör du det? -Vad det än är, håller jag med Grace.
Om du bara kunde slappna av lite...
Sluta! Du är den minst avslappnade person jag träffat.
Du är låtsasavslappnad.
-Skojar du? -Nej.
Vad gör han?
Åh, nej!
Kommer det härifrån? Har han gjort det förut?
Varje gång vi går ut. Det är hans grej.
Är det så dåligt att det är ganska bedårande?
-Eller är det bara dåligt? -Ja, det andra.
Åh, nej!
-God kväll, kriminalpoliser. -Taggart. Det här är min kille, Steve.
-God kväll. -Hej.
Intressant uppdatering. Chris McCarthys advokat ringde.
Han vill bli intervjuad.
Han vill förklara.
Han tror att det kan hjälpa polisen.
-Får vi prata med honom? -Nej, inte du, bara jag.
Tro det eller ej, men kvinnor gör honom obekväm.
Problemet är att ni alltid är ett steg efter.
Ni reagerar.
Vill ni fånga killar som mig måste ni ligga steget före.
Förekomma oss, för vi tänker mycket på det här.
Och vi är smarta.
-Smarta hur då? -Försiktiga med avtryck och DNA.
Som att vara ute i vildmarken. Lämna inga spår.
Det är lättare att fånga er när ni är nybörjare.
Som med allt. Ju oftare man gör det, desto bättre blir man.
Den första uppe i Washington?
Jag lämnade kvar en massa saker.
Hår, vätska.
Allt jag kunde tänka på var DNA överallt.
De behövde bara jämföra det med mina militäruppgifter.
Jag var säker på att de skulle knacka på dörren och gripa mig.
Men inget hände.
Så man tänker...
...okej...
...coolt, jag kan göra det.
Du, vi grep honom.
Okej, vad är det?
Du vet...
Det är alla andra sociopater därute med sina våldtäktskit och vapen
som tänker: "Jag kan göra det här."
Du kan inte göra det.
Du kan inte gripa alla skurkar på en gång.
Vi gjorde en bra sak med att gripa honom. Låt det vara det.
Du gjorde jobbet. Morska upp dig. Herregud.
Okej. Ja.
En dags börda räcker för en dag.
Precis. En dags börda räcker för en dag. Jag gillar det.
Det är från Bibeln.
-Lägg av. -Matteus 6:34.
Vad än det betyder.
Känner du ånger?
Jag vet att jag inte kan vara därute.
Jag tänkte aldrig sluta.
-Gratulerar, raring. Kör försiktigt. -Tack.
-Betala i lucka C. -Tack.
-Ja, hur kan jag hjälpa dig? -Hej...
-Ursäkta mig. -Ja?
Kan du ta en bild på mig?
Javisst.
Så där ja.
-Tack. -Ingen orsak.
Parker.
Ja, skicka upp henne.
Åh, okej.
Jag kommer ner.
Marie, hej.
Vill du gå nånstans så vi kan prata?
Nej.
Jag vill inte vara ensam med dig.
Du förstår det, va?
Jag antar det.
Ja.
Jag fick tillbaka mina 500 dollar.
Och jag fick mer pengar från staten som du nog vet.
Ja.
Vet du vad jag aldrig fick...
...nånsin...
...från nån?
En ursäkt.
Även jag vet att när man klantar sig, då ber man om ursäkt.
När man klantar sig så illa,
när ditt enda korkade misstag
förstör en persons liv, då ber man om ursäkt mer.
Jag är ledsen.
Jag är väldigt ledsen.
Nästa gång...
...gör bättre ifrån dig.
Okej.
Jag hoppades att han skulle ge oss lösenordet.
Jason fortsätter att försöka då han är ledig.
-Har han ledig tid? -Inte riktigt.
Du.
Lyssna, innan du går...
-...ville jag bara säga... -Åh, nej. Gör det inte, snälla.
-Inte vadå? -Göra det där
innerliga: "Det här betydde allt för mig", knyta-band-med-kvinnor-grejen.
Nej, jag skulle inte knyta band.
-Skitsnack. -Nej.
-Nej, jag tänkte bara säga... -Vadå?
Okej, du har rätt. Jag ville knyta band.
Var inte så kritisk.
-Jag hade aldrig en mentor. -Jag hatar ordet mentor.
Okej.
Jag säger inget.
Tack.
Kriminalpolis Duvall.
Hej.
Jag vet inte om du vet vem jag är.
Det här är Marie Adler.
Marie Adler.
Självklart vet jag vem du är.
Hoppas det är okej att jag ringer.
Jag fick ditt nummer från min advokat.
Ja, självklart.
Hur mår du?
Okej. Jag är på stranden, faktiskt.
-Det låter härligt. -Ja, det är det.
Du, jag ringde bara för att säga...
...tacka dig för allt du gjorde.
Självklart.
Jag är så glad att vi kunde hjälpa till.
Det gjorde ni.
Verkligen.
Saken är den, jag har tillbringat hela livet
med att försöka tro att de flesta människor är bra,
även då de jag kände inte var det.
Jag vet inte, jag antar att det...
...gav mig hopp eller nåt.
Jag kan förstå det.
Sen hände våldtäkten och...
...då blev det svårare för mig att...
...tro att det fanns nåt bra i världen.
Jag tror att det var det svåraste av allt.
Att vakna och inte känna hopp.
Och jag tänkte saker som:
"Om världen är så här hemsk, vill jag ens vara i den då?"
Förstår du?
Ja.
Men helt plötsligt hör jag talas om dessa två människor
i en helt annan del av landet,
som bryr sig om mig och som ställer saker till rätta och...
...jag vet inte, mer än nåt annat.
Mer än att han blev inlåst.
Mer än pengarna jag fick.
Det var att höra det...
...om er, som...
...förändrade allt helt.
Och jag vaknar upp nu
och...
...jag kan tro att bra saker kommer att hända.
Jag är så glad att höra det, Marie.
Men i alla fall, jag...
...ville bara att du skulle veta att du gjorde det för mig.
Och jag ville tacka dig.
Ingen orsak.
Tack för att du ringde.
Ja, självklart.
Ha en bra dag, okej?
Du med.
Okej.
Hej då.
Nån ringde mig precis.
Ja?
Marie Adler.
-Herregud. -Ja.
-Vad sa hon? -Hon ringde från stranden.
Hon ringde för att säga att hon har det väldigt bra.
Och hon ville säga...
...tack.
Undertexter: Irene Peet