‎UN SERIAL NETFLIX
‎Când am cunoscut-o, Areala era frumoasă, ‎curajoasă, dar frântă și muribundă.
‎De asta i-am dăruit nimbul meu.
‎Dar nu doar ca s-o salvez.
‎Vedeam minciunile acestei lumi.
‎Vedeam că până la urmă ‎vor duce omenirea la dezastru.
‎Am întrevăzut ‎că împreună puteam făuri ceva nou.
‎O religie nouă, întemeiată pe adevăr.
‎Dar aveam nevoie de ea.
‎O iubeam.
‎Iubirea mi-a întunecat judecata.
‎Acum un mileniu, când a venit pe Pământ, ‎Adriel și-a întemeiat propria biserică.
‎Nu una oarecare, ci un templu răsturnat, ‎în adâncul pământului.
‎Răsturnat? Ce? De ce în adânc?
‎Istoria nu dă nicio explicație.
‎Adriel pretindea că vrea ‎ca, prin biserica și puterea lui,
‎să le aducă oamenilor ‎un nou adevăr, al său.
‎Dar Areala a început să-l bănuiască.
‎S-a rugat pentru îndrumare.
‎Iar Dumnezeu i-a răspuns…
‎trimițându-i o armă.
‎Copleșită de experiența ei divină…
‎Areala a luat acea armă nouă
‎și a jurat să pună capăt ‎stăpânirii lui Adriel.
‎- Dar Nimbul… ‎- A pervertit-o.
‎A fost vina mea. Trebuia să prevăd.
‎E o armă prea puternică. ‎Niciun om nu o poate purta prea mult.
‎În noaptea în care m-a înfruntat, ‎am privit-o în ochi.
‎Și mi-am dat seama…
‎că nu mă mai vedea pe mine.
‎Vedea…
‎Un monstru.
‎Un intrigant și un mincinos.
‎Un diavol.
‎S-au luptat.
‎Adriel era mai viguros, ‎infinit mai puternic.
‎Dar Areala avea ceva ce lui îi lipsea.
‎Pe surorile ei.
‎Da.
‎În ele stătea adevărata ei putere.
‎- A întors tot… ‎- …Ordinul împotriva mea.
‎Dar știa că nu pot fi ucis. ‎Nu în această lume.
‎Așa că l-a atacat prin fandare, ‎apropiindu-se periculos de el.
‎Adriel a prins Sabia Cruciformă ‎cu mâna dreaptă,
‎iar pumnul stâng ‎l-a împlântat în măruntaiele Arealei
‎și l-a împins în sus ca să-i înhațe inima.
‎Areala obținuse ce voia.
‎Se apropiase de el.
‎Cu ultimele puteri, ‎a pus Cununa de spini pe capul lui Adriel.
‎M-a tras pe sfoară.
‎M-a atacat cu o armă de dincolo
‎care m-a năucit și mi-a luat puterile.
‎Când mi-am revenit, în sfârșit,
‎deja astupau grota ‎care avea să-mi fie temniță
‎timp de un mileniu.
‎Areala a făcut sacrificiul suprem.
‎Iar Adriel a fost îngropat în templul lui.
‎Deci Areala a murit ca să-l prindă.
‎Dacă a mers o dată, merge și acum.
‎- Nu? ‎- E menirea ordinului meu.
‎Dar, Ava…
‎nimeni nu a supraviețuit ‎după ce l-a învins pe Adriel.
‎Atunci, se pare ‎că va trebui să stabilim o premieră.
‎Aici era ultima oară Lilith.
‎Jillian!
‎Avem nevoie de tine.
‎Îmi pare rău. Nu vă pot ajuta.
‎Știu că cerem foarte mult.
‎- Și că o ajuți deja pe Lilith. ‎- Lilith nu mai e aici. Plecați!
‎Cum adică nu mai e?
‎Ava…
‎Spune-i că fiul ei e aici!
‎Ce înseamnă asta?
‎Unde mi-e…
‎Bună ziua, mamă!
‎Unde e Lilith?
‎- Nu știu. A plecat. ‎- Încotro?
‎Habar nu am.
‎Tot ce vă pot spune e că se schimbase.
‎Nu doar fizic. Și psihic. ‎Procesele ei cognitive se degradau.
‎A ales să plece. ‎A spus că va căuta ajutor altundeva.
‎Și ai lăsat-o să plece pur și simplu?
‎E o ființă multidimensională ‎care se poate teleporta cuantic.
‎- Ce voiați să fac? ‎- Ceva.
‎- Camila! ‎- Ce e?
‎Ține-ți firea!
‎Sfinția Voastră.
‎Maică stareță, ești singură?
‎Da.
‎- M-am documentat despre Adriel. ‎- Spuneți-mi!
‎Nu pot vorbi acum.
‎Îți solicit prezența ‎la un conclav secret, în Madrid.
‎Cu dumneata și toți cei de încredere.
‎- Voi fi acolo. ‎- Nu e totul pierdut, maică.
‎Să avem credință!
‎Ai vorbit cu îngerii azi? Ce au spus?
‎M-a chemat, ‎apoi a apărut lumina și l-am văzut.
‎Am găsit cealaltă poartă.
‎Asta va schimba totul.
‎Încă aud vocea lui Adriel.
‎Cum îmi sădea imaginile în minte.
‎Cum mă folosea.
‎Aș vrea…
‎Nu înțelegeam.
‎Cum ai fi putut?
‎Tot ce îmi doream era să te vindec.
‎Și ai făcut-o.
‎Îți mulțumesc.
‎Îmi pare rău.
‎Probabil că ți-e foarte greu.
‎Cât a trecut pentru tine, dincolo?
‎E greu de spus.
‎Paisprezece, cincisprezece ani.
‎Ce singur ai fost!
‎Nu.
‎Nu am fost singur.
‎Unde te-ai dus, Lilith?
‎E cu mine.
‎- Scuze! ‎- Iartă-mă! Nu te-am văzut.
‎Îmi pare rău.
‎Este…
‎Am avut încă o migrenă.
‎De când ai migrene?
‎De când au atacat mânăstirea.
‎O soră mai în vârstă…
‎m-a atins.
‎Camila?
‎La momentul respectiv ‎am trecut cu vederea, dar…
‎Atunci au început migrenele.
‎Și…
‎Aud voci.
‎Bine. Vino cu mine!
‎Michael!
‎Nu!
‎Vino cu mine, mami!
‎Am fugit prin portal.
‎Dincolo…
‎credeam că găsesc raiul.
‎Dar nu era ce mă așteptam.
‎Era pustiu…
‎Întins.
‎Am cutreierat prin deșert ‎singur, îngrozit.
‎Până m-au găsit niște îngeri hoinari.
‎M-au dus la un oraș strălucitor.
‎La Reya.
‎Reya?
‎Reya e o entitate.
‎Cu puteri de neimaginat.
‎E stăpâna lui Adriel.
‎Stăpâna lui?
‎Ea m-a vindecat.
‎M-a crescut în palatele împărăției ei.
‎M-a pregătit pentru revenirea pe Pământ…
‎ca să-l opresc.
‎Să-l oprești?
‎Cum?
‎Nu-ți pot spune.
‎Nu încă.
‎Ce sincronicitate, nu?
‎În Evul mediu, ‎mânăstirile adăposteau străini
‎ca să-i apere de persecuțiile religioase.
‎Așa că e foarte potrivit ‎că se întâmplă într-un hotel,
‎dacă te gândești.
‎O fi potrivit, dar mai bine ‎discutăm mai discret situația.
‎Desigur.
‎Îți mulțumesc că m-ai adus aici.
‎Conclavul ăsta e de vis pentru mine.
‎Când intrăm, să nu scoți o vorbă!
‎Să asculți tot ce se spune… ‎și ce nu se spune.
‎Reține orice detaliu!
‎- Orice ne poate ajuta. ‎- Da.
‎Scuze, mă las dusă de val.
‎Nu-ți cere iertare pentru harurile tale! ‎Doar folosește-le înțelept!
‎Dumnezeule!
‎E arhiepiscopul de Canterbury!
‎Discret!
‎Prieteni și colegi!
‎Vă mulțumesc că ați venit, ‎deși a fost din scurt.
‎Luați loc, vă rog!
‎V-am strâns aici ‎ca să discutăm o chestiune urgentă.
‎Una care amenință însăși natura religiei.
‎Sunteți astăzi aici ‎fiindcă ați rămas loiali credinței voastre
‎și reprezentanților săi.
‎Dar e imperativ ca tot ce discutăm azi ‎să rămână în această încăpere.
‎În Matei, capitolul șapte, ‎versetul 15, se spune:
‎„Păziți-vă de prorocii mincinoși, ‎care vin la voi în haine de oi,
‎dar pe dinăuntru ‎sunt niște lupi răpitori!”
‎Unii spun ‎că un înger s-a pogorât din Ceruri
‎ca să mântuiască omenirea de rău.
‎Eu spun că un lup umblă printre noi.
‎Cum a fost să stai atâția ani sub pământ?
‎Întunecos. Nesfârșit.
‎Dar, față de palida făclie ‎a vieții omenești,
‎eu sunt nemărginit.
‎Măsor timpul altfel.
‎Și sunt răbdător.
‎Foarte răbdător.
‎Dar ce ești tu?
‎Sunt îngerul Adriel.
‎Eu ce sunt?
‎Mi-e peste poate să-ți explic.
‎Dar îți pot arăta.
‎Dacă te încrezi în mine.
‎Închide ochii!
‎- Nu! Oprește-te! Ce faci? ‎- Ai încredere!
‎Pot să-ți arăt ceva?
‎E Reya?
‎Nu! Michael!
‎Spune ceva!
‎- Ce e? ‎- Nu trebuia să mă îndoiesc.
‎Credeam că pot schimba ceva, dar…
‎Singura cale e a Reyei.
‎Ai țesut cicatrizat.
‎Nu te mișca! Rămâi calmă!
‎Eu? Sunt calmă.
‎Nu știi să minți, Camila.
‎Beatrice…
‎Dacă Adriel e adevărat, ‎atunci toate cărțile greșesc.
‎Te-ai gândit la asta?
‎Desigur.
‎Știu că e îngrozitor,
‎dar uneori mi-e greu și să mă rog.
‎Da.
‎Te înțeleg.
‎Și nu doar mie.
‎Maica Superion nu spune nimic, ‎da știu că o afectează.
‎Acum, și pe tine.
‎Nu-ți bate capul cu mine! Sunt bine.
‎Nici tu nu prea știi să minți.
‎Mint mai bine decât tine, oricum.
‎Îmi dau silința să-i ajut pe toți.
‎Dar niciodată nu e îndeajuns.
‎Nu ești datoare să îndrepți totul.
‎Nimeni nu e dator.
‎Când ai venit în Ordin, ‎știu că ți-am dat de furcă.
‎Aveai atâta potențial!
‎Și zero experiență.
‎Nu voiam să pățești ceva.
‎Ești cea mai bună.
‎Ești sufletul nostru.
‎Chiar dacă acum ne e greu, vom răzbi.
‎Da.
‎Ce e asta?
‎Divinium.
‎Pare un fel de…
‎cui?
‎Nu e cui.
‎E o cruce.
‎- Scoate-o! ‎- Nu pot.
‎E grefată în coloana vertebrală.
‎Deschide ochii!
‎Nu trebuia să te cred!
‎Îmi pare rău că te-a durut.
‎Dar mă tem că doar așa se putea.
‎Dar de ce m-ai orbit? ‎De ce nu m-ai ucis direct?
‎Lilith…
‎Deschide ochii!
‎Acum…
‎spune-mi…
‎ce vezi!
‎Văd…
‎realitatea.
‎Camila?
‎Îi cer ajutorul dnei dr. Salvius.
‎Poate blochează ‎ce face Adriel cu tehnologia ei.
‎Bine.
‎Și, Camila…
‎Ce s-a petrecut la muzeu ‎n-a fost vina ta.
‎- Nu trebuia… ‎- Nu-i nimic.
‎Mulțumesc.
‎Dacă te pot ajuta cu ceva, spune-mi!
‎Beatrice!
‎Și tu să faci la fel!
‎Ce vrei să spui?
‎Cred că știi.
‎Nu sunt convinsă.
‎Tu și Ava.
‎Ai înțeles greșit.
‎E datoria mea ‎să mă preocupe Călugărița Războinică.
‎- Asta e tot. ‎- Nu e nicio rușine.
‎E ușor să te îndrăgostești ‎de Călugărița Războinică.
‎Greu e să o iubești.
‎Nu e niciodată a ta.
‎Și nu dăinuie.
‎Cum merge?
‎Mă antrenez.
‎Ava!
‎Ești teafără?
‎Da.
‎Nimbul s-a stins iar.
‎Ca în muzeu și în biserică.
‎Da. Este…
‎E tot mai rău.
‎Care crezi că e cauza?
‎Nu știu.
‎Nu știu. De unde să știu cum funcționează?
‎Credeam că exagerăm ‎cu antrenamentele, dar…
‎N-am nimic.
‎Bea…
‎Trebuie doar ‎să îi pun chestia asta pe cap și apoi…
‎Am încredere în tine. Știi.
‎O să-l învingem.
‎Vreau să cred ‎că faptele tale nu îți aparțin.
‎Că ai fost cumva denaturat.
‎Sunt oare?
‎În vreun fel?
‎Știi…
‎alt avantaj al faptului ‎că mântuitorul e printre noi
‎e că, oricând cauți răspunsuri,
‎poți pur și simplu să-l întrebi.
‎Da. Poate o s-o fac.
‎Doamne! Ce ai pățit?
‎Am dat peste niște vechi prieteni.
‎Pari neliniștit.
‎Neliniștit? Nu.
‎- Entuziast. ‎- Da. E entuziasmant, nu?
‎Încă două zile, prietene.
‎Și împreună îi vom dărui lumea lui Adriel.
‎Pentru unii, Adriel e profet.
‎Pentru alții, mântuitor.
‎Am auzit spunându-i-se și „a Doua Venire”.
‎Dar, de fapt, nu e nimic din toate astea.
‎E un șarlatan.
‎Cum e posibil?
‎Am văzut plăgile, ‎bubele, lăcustele, ceața spaimei.
‎Cum poate un om obișnuit ‎să facă așa ceva?
‎Nu spun că e un om obișnuit.
‎Poate că e un diavol, ‎un demon, o aberație.
‎Spun că nu e atotputernic, ‎cum se pretinde.
‎Cu tot respectul, Francesco, ‎mă tem că ești periculos de naiv.
‎Să presupunem că e așa cum se spune, ‎că Adriel e un înger în carne și oase.
‎Dacă îl renegăm, ‎am dezlănțui mânia lui Dumnezeu.
‎Eu îți spun, scumpe arhiepiscop,
‎că un înger n-ar avea nevoie
‎de tehnologia Arq-Tech ‎ca să infecteze oamenii cu bube.
‎Sau să atragă lăcustele în locuri anume ‎cu unde sonore de înaltă frecvență.
‎Cum poți ști așa ceva?
‎În dragul meu Vatican ‎s-a infiltrat un trădător
‎care mi-a spus la interogatoriu.
‎Cunosc secretul lui Adriel.
‎Mai mult, știu unde se va arăta ‎ca să facă următorul pas din planul său.
‎Și vă spun că trebuie să confruntăm ‎și să strivim această entitate pervertită
‎înainte să ne distrugă credința, ‎Biserica și lumea.
‎Liniște, vă rog!
‎Sfinția Ta!
‎Prin prisma doctrinei Bisericii,
‎mă tem că nu pot tolera ‎un atac la adresa acestui om
‎până nu ne asigurăm ‎că nu e cine se pretinde.
‎Nu!
‎Vă e doar frică. Atâta tot.
‎Mă scuzați?
‎Vă temeți de Adriel. ‎Vă temeți de mânia Domnului.
‎Vă temeți ‎să nu pierdeți susținerea enoriașilor.
‎Dar vă spun sigur ‎că Sfinția Sa are dreptate.
‎Nu vă puteți permite ‎să amânați confruntarea cu Adriel.
‎Cine e dumneaei?
‎Eu…
‎Sunt Yasmine Amunet.
‎Sunt urmașa ordinului copt
‎care se pregătește de un mileniu ‎de revenirea lui Adriel.
‎Și am știut de la început ce este Adriel.
‎Un diavol.
‎Trimis să întunece mințile ‎oamenilor temători.
‎Ai face bine să păstrezi tăcerea, fetițo, ‎și să îți asculți superiorii!
‎Iar dumneata ai face bine, ‎domnule arhiepiscop,
‎să asculți pe cineva ‎mai informat ca dumneata!
‎Cum îndrăznești, Superion?
‎Le permiteți acestor femei din turmă ‎să îmi vorbească precum unui oarecare…
‎Surorile noastre mor.
‎Femeile din ordinul meu ‎au fost ucise cu cruzime
‎în timp ce voi stați și dezbateți ‎intențiile lui Dumnezeu.
‎Integritatea autorului unui genocid.
‎Nu e vorba de a proteja Biserica.
‎Sau pe noi.
‎Adriel e o amenințare globală pentru toți, ‎credincioși și necredincioși deopotrivă.
‎Dacă stați cu mâinile în sân
‎în timp ce ascensiunea lui Adriel ‎va ucide milioane…
‎Dumnezeu să se îndure ‎de sufletele voastre!
‎Stai jos, Justin!
‎Maica Superion ‎și entuziasta sa ucenică au dreptate.
‎Nu v-am convocat ca să dezbatem.
‎Au murit prea mulți.
‎Ne-au pătruns trădători ‎în vârful ierarhiei.
‎A sosit vremea acțiunii!
‎- Da! ‎- Da.
‎Bine spus, Sfinte Părinte!
‎Cu toții am comis greșeli grave ‎în reacția față de Adriel.
‎Am fost prea nepăsători,
‎n-am vrut să acceptăm adevărul,
‎să-l luăm în serios.
‎Dar cine ni se va alătura astăzi
‎în cea mai mare luptă teologică ‎din viața noastră?
‎Astăzi facem primii pași anevoioși
‎ca să ne îndreptăm greșelile din trecut.
‎Nu!
‎Slavă lui Adriel!
‎- Nu! ‎- Nu!
‎Nu!
‎- Spune-ți rugăciunea, soră! ‎- Tu primul!
‎Faptul că l-ai subestimat pe Adriel ‎îți subliniază eșecul ca lider.
‎Păcatul vostru originar, ‎mâzgălit pe o altă pânză albă.
‎Timp de secole, ‎v-ați închinat în genunchi unui om,
‎unui mit, unei zeități greu de definit.
‎Acum a venit la voi un mântuitor
‎în carne și oase, ‎cu o putere pură, de necontestat.
‎Păstrați-vă strigătele pioase de credință!
‎Astăzi, păcatele voastre ‎sunt spălate cu sânge.
‎Slavă lui Adriel!
‎Fie ca Adriel să vă aducă pacea!
‎Fata cea entuziastă!
‎Francesco, să mergem!
‎Eu sunt.
‎Verifică ușa aia!
‎Intrați! Țineți ușa!
‎Sunt nebuni.
‎Nu nebuni. Posedați.
‎La o parte!
‎Haide!
‎Ar trebui să țină.
‎Mulțumesc. A venit spre mine…
‎Îmi era frică. Nu puteam gândi.
‎Te-ai descurcat bine. ‎Acum respiră! Respiră!
‎Să văd unde te-a tăiat, bine?
‎Camila, ești pe recepție?
‎Maică Superion? Te ascult.
‎Conclavul a fost compromis. ‎Aproape toți sunt morți.
‎Ești teafără?
‎Am scăpat cu Duretti și Yasmine, ‎dar suntem blocați la etajul 13.
‎Nu putem trece, sunt prea mulți.
‎- De ce ai nevoie? ‎- Să ne scoateți.
‎Sfinția Ta, bea asta!
‎Atâta moarte, atâția convertiți!
‎Până și William.
‎Habar nu aveam.
‎Francesco…
‎E adevărat?
‎Că Adriel folosește tehnologia Arq-Tech ‎ca să producă plăgile?
‎Adriel ține o întrunire la Arq-Tech ‎în 23 dimineața.
‎A convocat conclavul crezând că cei loiali ‎mă vor ajuta să-l demasc.
‎Acum e prea târziu.
‎Nu e prea târziu.
‎Încă îl putem învinge.
‎Cum?
‎Cine ne va mai fi alături?
‎Da, unii oaspeți spun ‎că au auzit focuri de armă la etaj.
‎PN. Opt sau nouă. ‎Înarmați și probabil posedați.
‎Da. Sunt posedați, clar.
‎Nu-i putem înfrunta. ‎Nu în spațiul ăsta strâmt.
‎DIN CRUCE EMANĂ CEVA. ‎BEATRICE
‎- Scuze! ‎- Dnă doctor Salvius.
‎Energia văzută de Beatrice
‎e din același flux care activa Arca.
‎E rugăciunea.
‎Poftim?
‎Când te rogi ‎sau te concentrezi la o anumită dorință,
‎creierul creează un impuls electric unic.
‎Și cred că Adriel…
‎a descoperit o modalitate ‎de a accesa acest impuls,
‎de a-l transforma în energie.
‎De asta a construit Kristian ‎toată infrastructura aia conductoare.
‎Poate că de asta ‎are nevoie Adriel de cruci.
‎Deviază energia spre el.
‎Crezi că fură rugăciuni de la Dumnezeu?
‎Da. Dumnezeu.
‎Oricine ar fi.
‎Îți aduc ceva ‎cu care să blochezi semnalul.
‎Să nu te poată influența Adriel.
‎Mulțumesc, dnă doctor!
‎Doamne! Ce mai e acum?
‎Cine sunt?
‎Întăririle.
‎Cum ne-au găsit?
‎Au primit convocarea.
‎Salutare!
‎Mă căuta Adriel?
‎Aduceți-o la mine!
‎Maică Superion? Sunt Beatrice.
‎Holul e liber.
‎Venim.
‎Nu. Nu vin cu voi.
‎- Te vor ucide, Francesco. ‎- Nu.
‎Dacă voiau să mă ucidă, ‎muream în încăperea aia.
‎Adriel vrea ‎să îl consfințesc în fața lumii.
‎Ăsta e țelul lui.
‎Acum avem șansa să arătăm lumii adevărul.
‎Cred că îl putem demasca pe Adriel ‎și putem curma toate astea.
‎Maică Superion, trebuie să ne grăbim.
‎Ești sigur?
‎Susanna… să te întorci după mine!
‎O să mă întorc. Promit.
‎Opriți-vă! Împușcați-o și gata!
‎Futu-i!
‎Căcat! Futu-i!
‎Ava!
‎Nu! Ava!
‎Dumnezeule, nu!
‎Ava!
‎Nu!
‎Ava! Nu!
‎Te rog!
‎Știu că lumea e aspră și neiertătoare.
‎Și Călugărițele Războinice mor.
‎Te rog, nu mă părăsi!
‎Nu vreau să mori.
‎Știi…
‎Și eu aș vrea să evit asta.
‎Ușurel!
‎- Scuze! ‎- Nu-i nimic.
‎Nu ne pot înfrânge, Bea.
‎Nu cât suntem împreună.
‎Știu.
‎Iartă-mă, părinte!
‎Dar ai păcătuit.
‎Dumnezeu să te ierte, William,
‎căci știi întocmai ce faci.
‎Așa vede Ava.
‎Nu.
‎Așa vezi tu.
‎Doar tu.
‎Nu te transformi, Lilith. Te purifici.
‎Amândoi am fost aleși ‎pentru un scop suprem.
‎Drumul nostru nu va fi ușor.
‎Va fi durere.
‎Poate că o vei suferi.
‎Sau o vei provoca.
‎Dar, până la urmă, ‎vei făuri o nouă existență.
‎Una în care adevărata putere ‎va fi a tuturor,
‎nu tezaurizată de zei.
‎Avem capacitatea de a străpunge umbrele
‎și a dezveli lumina care le aruncă.
‎Am nevoie de tine.
‎Subtitrarea: Liana Oprea