EN NETFLIX-SERIE
Lilith, din satmara!
Vad fan har Adriel gjort med dig?
Han upplyste mig.
Vad fan?
-Varför gör du det här? -Det är Adriels sista farsot.
Ett brännande ljus som bara bränner icke-troende.
Lilith,
kom tillbaka till KSO.
De kan hjälpa dig.
Lilith, sluta. Dina systrar behöver dig.
Mina systrar? Ska jag återvända till en värld jag inte tillhör?
Utkämpa en strid utan hopp?
Till ära av en gud som har övergett mig?
Du borde gå med oss.
Han gillar dig, Ava. Därför har han inte dödat dig än.
-Snälla… -Nej!
Inget mer prat.
Följ med mig.
Adriel ger dig friheten du har sökt.
Du kan äntligen bli dig själv utan rädsla för konsekvenser.
Nej.
Det här är ingen förhandling. Du ska hjälpa oss med glorian,
annars sliter jag ut den genom ditt bröst.
Aldrig.
Som du vill.
Du hade rätt om en sak, Ava.
Du är den sista krigarnunnan.
Jag kan inte göra mer.
Ambulansen är tio minuter bort.
Förlåt att jag inte kunde rädda Arken.
-Förlåt att jag inte kunde rädda dig. -Snart ska jag knäböja inför Gud.
Må han förlåta mina synder.
Han tar emot dig som hans förkämpe.
Var inte så säker på det.
Ett liv är en lång rad misstag.
I varje val jag gjorde förnekade jag Guds ljus.
När glorian avvisade mig ogillade jag honom.
Och när Han valde Ava ogillade jag henne.
Man kan inte bära hela KSO:s ansvar på sina axlar.
Nej.
Alltför sent förstod jag mina systrars betydelse.
Jag lät ärren och min skam förblinda min syn.
När du når himlen
kommer Gud inte att se huruvida du har segrar eller medaljer,
utan ärr.
Ta hand om våra tjejer.
Det ska jag.
Må Herren som renar en från synd frälsa dig
och bära upp dig.
Vi gjorde allt vi kunde.
Moder…
Jag har inte känt så här sen…
Sen den var din.
Ja.
Tack!
Det här är ett mirakel.
Som tidigare gloria-bärare har jag väl fortfarande en anknytning.
Den nådde ut efter mig.
Vi borde be.
För Camila, Yasmine och alla vi har förlorat.
Åt helvete med det!
Bea!
Förlåt.
Jag är verkligen tacksam för att du lever.
Men Adriel suger bokstavligen bort våra böner.
Jag menar, vem ber vi ens till?
Beatrice.
Prata med mig.
Jag förlorade kronan.
Det var precis där, och…
Jag lät mina känslor förblinda mig.
Du räddade mitt liv.
Men om jag hade tagit kronan hade inget av det här hänt.
Camila, Yasmine…
De hade varit här med oss.
Så du menar att om jag hade dött hade de andra kanske överlevt.
Jag menar att vi kanske bara försenar det oundvikliga.
Nej.
Den Beatrice jag känner ger aldrig upp.
Nej…
Det gjorde hon aldrig. Tidigare.
Du sa att vi skulle stoppa honom. Att det alltid finns nåt vi kan göra.
Du kan inte göra nåt mer.
Fly.
Göm dig.
Skojar du? Jag gömde mig förut.
Vi kan bara försöka hålla glorian borta från Adriel.
Ja.
Om jag gav mig av…
…skulle du följa med mig?
Vi kan återvända till Alperna.
Till baren.
Hans och stamgästerna.
Du kan lära mig dansa.
Jag kan lära dig dricka.
Nej.
Jag kan inte.
Vi borde säga vad vi heter.
För stämningens skull.
-Stämningen? -Ja. Jag heter Todd.
Jag skulle skaka hand, men jag är lite uppbunden just nu.
Så uselt.
Ja, jag vet. Men ser du?
Stämningen.
-Jag heter Camila. -Trevligt att träffas.
Kommer du ofta hit?
Första gången.
Det suger.
Otroligt att du tog dig tillbaka helskinnad.
Jag är tuffare än jag ser ut.
Åh, min pojke.
Du är en man.
Jag…
Jag tittade igenom tv-inspelningen från katedralen.
När du sträckte dig mot Ava
sa du:
"Vi får aldrig en bättre chans."
Bättre chans för vad?
Jag kan inte förklara det.
Det är Reya, eller hur?
Något hände när du tittade på henne.
Adriel kan bara stoppas på ett sätt. Det var därför hon skickade tillbaka mig.
De här kvinnorna menar väl,
men de behöver inte dö i onödan.
Jag kan avsluta allt.
Genom att offra sig själv?
Du har offrat tillräckligt.
Du kan inte stoppa det här. Ingen kan.
Mamma.
-Snälla, lägg inte skulden på dig själv. -Hur kan jag låta bli?
Det fanns krafter som vi inte förstod.
Vi var båda spelpjäser i ett uråldrigt spel.
Men du…
Allt du gjorde var att försöka hjälpa mig, att älska mig.
Och jag ville inte erkänna det.
Jag saknade dig.
Så mycket.
Vad…
Det är otroligt!
Som sagt,
tuffare än jag ser ut.
Hur hamnade du här?
Tja,
jag satte mig i bilen. Så…
Min pappa dog när jag var väldigt ung.
Min mamma och jag hade ingenting.
Så…
När jag insåg hur mycket hon kämpade för att skaffa mat åt mig
gick jag med i klostret.
Jag var 15.
Så du gjorde det för maten?
Nej.
Det hade varit ett misstag.
Jag gjorde det för att kunna hjälpa till, men jag fann så mycket mer.
Kärlek, fred, acceptans.
-Och några kamplektioner, tydligen. -Ja.
Släpp mig, din hjärntvättade skitstövel.
Låt honom vara!
Sluta!
Jag följer med. Sluta!
Låt henne vara.
Todd!
-Hur mår du? -Jag är okej.
-Jag är ledsen… för allt. -Jag är trött på att vara ledsen.
Jag vill göra nåt. Jag vill att Adriel ska få sota.
Då vet du vad vi måste göra.
Nej.
Det finns ett annat sätt.
Jag vet att du är rädd.
Men att omfamna döden kan leda till upplysning.
Upplysning?
-Påstod Reya det? -Ava…
Nej.
Fan ta dödens upplysning.
Jag är trött på att manipuleras av dessa gudomliga väsen…
Den här kosmiska skiten har inget med mig att göra.
Den har allt med dig att göra. Utan glorian skulle du vara död.
Utan glorian vore Adriel inte här. Vi skulle inte ha ett helvete på jorden.
Jag skulle inte förlora mina vänner.
Jag skulle inte förlora livet jag nyss återfått.
Hör på.
Michael,
jag vet inte vad Reya sa, men att verkligen dö
leder ingenvart.
Jag har varit där. Det…
Det finns ingen himmel, ingen upplysning.
Det finns… ingenting.
Men vad är vitsen med att leva om omvärlden dör?
-Vi har slut på alternativ. -Nej.
Nej, jag accepterar inte det.
Abbedissan säger att det alltid finns hopp och alternativ.
-Som vad? -Jag vet inte.
Men det måste finnas nåt som…
Nåt…
Ava, vad tänker du göra?
Jag tar en sista chans.
Har du accepterat Adriels sanning?
Ja, det tror jag.
Er Eminens, förlåt mig.
FALLANDE ÄNGEL SISTA HOPPET
Är det…
…jag?
Du har tydligen gjort intryck.
Hur hittade du mig?
Senast verkade du ha saker att tänka över.
Och det är baren närmast Adriels katedral.
Jag trodde att ljuset skonade Adriels troende.
Det gör det.
Det gjorde det.
Du tog kronan.
Varför gav du den inte till Adriel?
Jag hoppades mot alla odds.
Jag också.
FALLANDE ÄNGEL SISTA HOPPET
Jag försökte spåra Arken.
Jag hittade den inte i katedralen.
Så jag tänkte att den kanske var avskärmad.
Arken kräver enorm energi för att fungera till full effekt.
Så om bönenergin går in genom taket
borde dess väg leda oss till Arkens position.
Jag instämmer.
Så var är den?
Energibanan går via en ledande skena i riktning mot golvet.
Golvet?
Det är logiskt om designen är symmetrisk.
Arken…
…är under marken.
Todd! Du är okej!
Allt är okej.
Jag har bevittnat Adriels storhet.
-Nej… -Gläd dig, syster,
för nu går du in i hans tjänst.
Nej!
Vad gjorde han med dig?
Han öppnade mina ögon.
Hans ljus är allt, Camila.
Du ska få se.
-Yasmine? -Hej Camila.
-Jag har så många frågor! -Jag vet.
Jag tog mig inte ut med de andra,
så jag gömde mig i katedralen och försökte hitta ett sätt att nå dig.
-Förlåt att jag dröjde. -Tro mig, du kom i precis rätt tid.
Är han… död?
Han andas. Han är bara knockad.
Herregud. Det var läskigt. Jag har aldrig dunkat nån i skallen.
-Seminariet förberedde mig inte för sånt. -Du är en naturbegåvning.
-Såg du vad de gjorde med honom? -Det pågår nån sorts ritual i huvudsalen.
Adriel
Välsigna och skydda detta barn.
I Adriels namn.
Herregud. Vad hände med det?
De gör dem besatta av demoner.
-Var är Adriel? -Ingen vet.
Han kommer och går och dyker bara upp från ingenstans.
Alla är rädda.
-Vi måste härifrån. -Vänta.
Vi kan inte bara lämna dem.
Vi måste anropa de andra.
Jag vill inte stanna här.
Jag är rädd.
Jag också.
Men lyssna.
Krigarsystrar flyr inte.
-Jag är ingen syster… -Jo, det är du!
Du är en av oss nu.
Om de ser dig dödar de dig.
-Jag skulle inte klandra dem. -Inte jag heller. Vi måste prata.
Du vände Adriel ryggen. Jag såg det när du plockade upp kronan.
När Adriel mördade Duretti och påstod att Gud gjorde det
insåg jag att en mans förmåga att utföra mirakel
inte gör honom till Gud.
Nej.
Han är en människa.
En tuff läxa för en präst.
-Vi har alla lärt oss läxor på sistone. -Du får inte ge upp, Ava.
Du kan fortfarande vinna.
Såg du oss där ute?
Vi överträffades hela tiden.
-Adriel förutser alla era drag. -Ja, jag vet.
-Vad ska du göra åt det? -Det finns inget mer jag kan göra.
Jag har förrått min kyrka, min familj och min värld.
Jag är krossad till kropp och själ.
Jag har bara ett litet hopp kvar i mitt hjärta.
Du, Ava.
Helt strålande. Du släppte lös djävulen, och jag måste fixa det.
-Kom igen. -Tekniskt sett släppte du lös djävulen.
Ja, för att du ljög för mig och manipulerade mig.
Ja, för att du var oskyldig, naiv.
För att du fick din gloria av misstag.
Jag såg dig som nyckeln för att befria Adriel.
Toppen.
Men jag hade fel.
Jag tror att du valdes av glorian. Bra att du fick den och inte Lilith.
Jag tror att endast du kan återställa världen.
Jag struntar i vad du tror.
Jag behöver ett sätt att möta Adriel ensam utan att riskera de jag älskar.
Kan du hjälpa mig med det?
Kronan är nyckeln, Ava.
Adriel är rädd för den.
Självklart. Den fick honom inlåst i tusen år.
Nej, det är mer än så.
Det är nåt i kronans själva natur som han fruktar.
Hur kommunicerade du med honom innan vi befriade honom?
Via mina divinium-tatueringar.
Visa mig.
Den nya bibeln.
Sprid mitt ord till världen, Kristian.
-Folket kommer att bli förtrollat. -Ja.
Ja, det tror jag.
Vincent…
Vart tog du vägen?
Frälsning.
Ut ur mitt huvud!
Herre…
Lämna mig.
Är du okej?
Jag förtjänar det här.
Vad såg du?
Du har rätt.
Adriel är rädd för kronan.
Nån sanning inom den.
Jag såg inte riktigt.
Tror du…
…att omfamna döden kan leda till upplysning?
Hallå?
Abbedissan. Det är Camila.
-Camila! Är du vid liv? -Hittills.
Yasmine och jag är i Adriels katedral.
Hon fritog mig.
Kan ni hitta en väg ut?
Vi ger oss inte av.
Det som händer här
är en hädelse bortom hädelse. Skicka alla för att hjälpa oss stoppa det.
Hejdå.
Abbedissan?
Camila och Yasmine är vid liv. De behöver vår hjälp.
Hämta de andra.
Gå bort från henne.
Undan!
-Lyssna. -Michael, ta bort den från henne.
Stopp.
Ava valde det här.
Hon tog själv på sig kronan.
Det är sant. Hon söker ett sätt att besegra Adriel.
Beatrice?
Jag vet inte.
Okej…
Kom an då.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt