СЕРІАЛ NETFLIX
Ліліт, суко ти така!
Якого біса? Що Адріель зробив з тобою?
Він просвітив мене.
Якого біса?
Це ти робиш?
Це остання кара Адріеля.
Палаюче світло, яке вражає лише невірних.
Ліліт.
Повертайся в ОХМ.
Ми допоможемо тобі.
Ліліт. Припини. Гаразд? Ти потрібна сестрам.
Сестрам?
Хочеш, щоб я повернулася у світ, у якому мені не місце?
Щоб вести битву без надії?
Заради слави Бога, що покинув мене?
Ти приєднуйся до нас.
Ти йому подобаєшся.
Тому він тебе ще не вбив.
-Будь ласка… -Ні.
Годі балачок.
Ходімо зі мною.
Адріель дасть свободу, якої ти прагнула.
Ти нарешті можеш бути собою без страху наслідків.
Ні.
Це не перемовини.
Ти залучиш ореол для нашої цілі,
або я вирву його через твої груди.
Ніколи.
Як забажаєш.
Ти в дечому мала рацію.
Ти остання черниця-воїн.
Більше нічим не допоможу.
Швидка буде за десять хвилин.
Вибачте, що не врятувала Ковчег.
Вибачте, що не врятувала вас.
Я припаду на коліна перед Богом.
Сподіваюся, пробачить мої гріхи.
Прийме вас як свою чемпіонку.
Не будь такою впевненою.
Життя — це довга серія помилок.
У кожному своєму виборі я заперечувала світло Боже.
Коли Ореол відштовхнув, я образилася.
Коли він обрав Ейву, я образилася на неї.
Неможливо нести всю вагу ОХМ на власних плечах.
Ні, неможливо.
Я надто пізно зрозуміла важливість моїх сестер.
Я дозволила шрамам і сорому засліпити мій зір.
Коли потрапите в рай,
Бог дивитиметься не на перемоги чи медалі,
а на шрами.
Подбай про дівчат.
Подбаю.
Хай Господь, що звільняє тебе од гріха, урятує тебе
та піднесе на Небеса.
Ми зробили все, що могли.
Чернице…
Я не почувалася так відколи…
Відколи втратили його.
Так.
Дякую.
Це диво.
Гадаю, як колишня носійка ореолу, я досі з ним пов'язана.
Він потягнувся до мене.
Треба помолитися.
За Камілу, Ясмін і всіх, кого ми втратили.
До біса молитви.
Беа.
Вибачте.
Я дуже вдячна, що ви живі. Справді.
Але Адріель висмоктує наші молитви з повітря.
Кому ми взагалі молимося?
Беатріс…
Беатріс.
Поговорімо.
Я втратила вінець.
Він був переді мною, і…
і я дала емоціям засліпити мене.
Ти врятувала мені життя.
Але якби я схопила вінець, цього всього зараз не було б.
Каміла, Ясмін.
Могли б бути з нами.
Тобто, якби я померла, інші могли б жити.
Можливо, ми просто відкладаємо неминуче.
Ні.
Беатріс, яку я знаю, не здається.
Не втрачає надії.
Ні.
Ніколи. Раніше.
Ти казала, ми зупинимо його.
Разом. Що завжди можна щось зробити.
Уже нічого робити.
Біжи.
Ховайся.
Ти жартуєш? Я ховалася.
Наше єдине завдання — уберегти ореол від Адріеля.
Будь-що.
Так.
Якщо я піду,
ти підеш зі мною?
Ми повернемося в Альпи.
До бару.
До Ганса й завсідників.
Навчиш мене танцювати.
Я навчу тебе пити.
Ні.
Я не можу.
Отже, думаю, слід обмінятися іменами.
Заради підняття духу.
-Підняття духу? -Так. Я Тодд.
Я б потиснув тобі руку, але зараз я трохи зв'язаний.
Це жахливо.
Так, я знаю. Але бачиш?
Дух підійняли.
-Я Каміла. -Радий знайомству, Каміло.
Ти часто тут буваєш?
Уперше.
І тут паршиво.
Не віриться, що ти повернувся цілим.
Сильніший, ніж здаюся.
О, мій хлопчику.
-Ти чоловік. -Так.
Я…
Я переглянула телевізійний запис із собору.
Коли ти потягнувся до Ейви,
ти сказав:
«Кращого шансу у нас не буде».
Кращого шансу на що?
Я не можу пояснити.
Це ж Рея, так?
Щось трапилося, коли ти глянув на неї.
Є один спосіб зупинити Адріеля.
Тому я і тут.
У цих жінок хороші наміри,
але немає причин для марної смерті.
Я можу покласти край.
Пожертвувавши собою?
Думаю, ти достатньо пожертвував, Майкле.
Ти не можеш цього зупинити. Ніхто не може.
Мамо.
Будь ласка, не звинувачуй у цьому себе.
А як інакше?
Були сили, яких ми не могли зрозуміти.
Ми двоє були пішаками у стародавній грі.
Але ти…
Ти лише й хотіла допомогти мені, хотіла любити мене.
Я не хотів зізнаватися собі.
Мені тебе бракувало.
Так сильно.
Що…
Це неймовірно!
Як я і казав,
сильніший, ніж здаюся.
Як ти опинилася тут?
Що ж,
я сіла у фургон.
Тож…
Батько помер, коли я була ще малою.
Ми з мамою залишилися ні з чим.
Тож
коли я зрозуміла, як їй було складно мене прогодувати, я
пішла в монастир.
Мені було 15.
То ти зробила це заради їжі?
Ні.
Це було б помилкою.
Я зробила це для служби, але знайшла куди більше.
Любов, мир, прийняття.
-І, мабуть, науку віддубашування. -Що ж, і це.
Забери від мене руки, промитий ти вилупку.
Облиште його.
Годі!
Я піду з вами. Годі!
Я піду з вами. Лише облиште її.
Тодде!
Як почуваєшся?
Усе гаразд.
Пробач мені за все.
Утомилася перепрошувати. Я…
Я хочу щось зробити.
Щоб Адріель пожинав те, що, бляха, посіяв.
Тоді ти знаєш, що робити.
Ні.
Є інший спосіб. Я знаю.
Я знаю, що ти боїшся.
Але прийняття смерті може привести до просвітлення.
Просвітлення?
-Рея нав'язала це? -Ейво…
Ні.
До біса просвітлення смертю.
Утомилася від маніпулювання цими божественними істотами…
Ця космічна маячна не має нічого спільного зі мною.
Як це ні? Якби ти не отримала ореолу, ти б померла.
Якби не отримала, Адріеля тут не було б.
На Землі не було б пекла.
Може, я б померла, але не втрачала б друзів.
Я б не втрачала своє повернуте життя.
Слухай.
Майкле,
я не знаю, що сказала тобі Рея, але смерть, справжня смерть,
ні до чого не приводить.
Повір мені. Знаю з досвіду. Це…
Немає Раю.
Чи просвітлення.
Просто нічого.
Але який сенс жити, якщо світ помирає навколо нас?
Вибору немає.
Ні.
Ні. Я цього не прийму.
Головна черниця каже, що надія завжди є.
Завжди є інший варіант.
-Наприклад? -Не знаю.
Але має бути щось таке… Є…
дещо…
Ейво, що ти робитимеш?
Скористаюся останнім шансом.
Ви прийняли правду Адріеля?
Гадаю, що так, так.
Ваша святосте, пробачте.
ЯНГОЛ З НЕБЕС ОСТАННЯ НАДІЯ
Це
я?
Очевидно, ти справила враження.
Як ти мене знайшла?
Востаннє, коли бачилися, здалося, що тобі треба подумати.
Це найближчий бар до собору Адріеля.
Думала, світло не чіпає вірян Адріеля.
Не чіпає.
Не чіпало.
Ти взяв вінець.
Чому не віддав Адріелю?
Я покладав марні надії.
Я теж.
ЯНГОЛ З НЕБЕС ОСТАННЯ НАДІЯ
Я намагалася відстежити місцеперебування Ковчега.
Я не змогла знайти його в соборі.
Тож я подумала, що його якось прикрили.
Ковчегу потрібна величезна кількість енергії, щоб працювати на повну.
Отже, якщо енергія молитви проходить крізь масив даху,
відстеження маршруту має привести нас до позиції Ковчега.
Згоден.
То де він?
Енергетичний шлях веде до струмопроводу, спрямованого до підлоги.
Підлоги?
Це логічно, якщо дизайн симетричний.
Ковчег…
Під землею.
Тодде! З тобою все добре.
Узагалі все гаразд.
Я побачив славу Адріеля.
-Ні… -Радій, сестро.
Тепер ти прислужиш йому.
Ні.
Ні!
Що він з тобою зробив?
Розплющив мені очі.
Його світло — це все, Каміло.
Побачиш.
-Ясмін? -Привіт, Каміло.
У мене стільки запитань.
Я знаю.
Не могла вибратися, коли втекли інші.
Тож я ховалася в соборі, шукаючи, як дістатися до тебе.
-Вибач, що я так забарилася. -Повір мені. Ти саме вчасно.
Він мертвий?
Він дихає. Просто непритомний.
Боже мій. Це було страшно.
Я ще не вдаряла нікого по голові.
Семінарія не підготувала мене до такої роботи.
У тебе талант.
Бачила, що з ним зробили?
У головному залі якийсь ритуал.
Адріель
Благослови й захисти це дитя.
В ім'я Адріеля.
Боже. Що з ним сталося?
Вони заполоняють їх демонами.
Де Адріель?
Ніхто не знає.
То є, то немає, і з'являється нізвідки.
Усі налякані.
-Треба вибиратися звідси. -Чекай.
Ми не можемо просто покинути їх.
Треба викликати інших.
Я не хочу тут бути.
Я боюся.
Я теж.
Та послухай.
Сестри-воїни не тікають.
-Я не сестра… -Так, ти сестра-воїн.
Ти одна з нас.
Якщо інші побачать тебе, то вб'ють.
І не засуджу.
Так. Я теж.
Треба поговорити.
Ти проти Адріеля.
Побачила, коли ти взяв вінець.
Коли Адріель убив Дуретті й заявив, що це зробив Бог,
я зрозумів, що лише якщо людина може творити дива,
це ще не робить її Богом.
Ні.
Виявляється, лише людиною.
Важкий урок для священника.
Останнім часом у всіх такі уроки.
Не здавайся, Ейво.
Ти ще можеш виграти.
Ти бачив нас там?
Нас перевершили в усьому.
Адріель знає кожен крок наперед.
Так, я знаю.
-Та що ти з цим робитимеш? -Я більше нічого не можу зробити.
Я зрадив свою церкву, свою сім'ю і свій світ.
Я розбитий тілом і душею.
У мене в серці залишилася лише одна соломинка надії.
Ти, Ейво.
Оце, бляха, чудово.
Випустив диявола, а я маю повернути джина.
-Ходімо. -Фактично, ти випустила диявола.
Так, бо ти мені збрехав. Бо ти маніпулював мною.
Так, бо ти була невинною, наївною.
Бо ти отримала свій ореол випадково.
Сприйняв як знак, що ти — ключ, який можу використати,
Пречудово.
Та я помилявся.
Гадаю, тебе обрав ореол.
Дякувати Богу, він твій, а не Ліліт.
Я вірю, що лише ти можеш відновити світ.
Мені байдуже, у що ти віриш.
Мені треба знайти спосіб самій упоратися з Адріелем,
не ризикуючи життями близьких.
Допоможеш мені з цим?
Вінець — це ключ, Ейво.
Адріель його боїться.
Так, звісно. Ним його ув'язнили на тисячу років.
Ні, є дещо більше.
Він боїться чогось у природі вінця.
Коли ти його звільнив, як ти з ним розмовляв?
Через дивінієві тату.
Покажи.
Нова біблія.
Передай моє слово світові, Крістіане.
-Люди будуть у захваті. -Так.
Так, я вірю, що будуть.
Вінсенте…
І куди ж ти втік?
До порятунку.
Забирайся з моєї голови!
Господи…
Облиш мене.
Ти цілий?
Я заслужив на це.
Що ти бачила?
Твоя правда.
Адріель боїться вінця.
Чогось усередині. Якоїсь правди.
Я не побачила.
Гадаєш…
прийняття смерті може привести до просвітлення?
Алло?
Головна чернице. Це Каміла.
Каміло! Ти жива?
Поки що так.
Ми з Ясмін у соборі Адріеля.
Вона мене визволила.
Знайдете вихід?
Ми не йдемо.
Тут відбувається
неземне богохульство.
Ви маєте відправити всіх, щоб спинити це.
Бувайте.
Головна чернице?
Каміла та Ясмін живі.
Потрібна допомога.
Зберіть усіх.
Відійди від неї!
Назад.
-Будь ласка, послухайте. -Майкле, зніми з неї цю штуку.
Стій.
Ейво вибрала це.
Вона вдягнула на себе вінець.
Це правда.
Вона шукає спосіб перемогти Адріеля.
Беатріс…
Я не знаю.
Гаразд.
Ну ж бо.
Переклад субтитрів: Соломія Сорокотяга