Cinci.
HARRY HOLE
- Taxi Oslo. - E cineva cu tine în mașină?
Nu, doar eu și cea mai bună trupă.
The Doors nu e cea mai bună trupă, ci cea mai supraestimată.
Ai de gând să spui ceva frumos sau închid?
L.A. Woman are și piese mișto.
Ce vrei?
Flunitrazepam.
Somn garantat.
Mersi.
Auzi?
Decodare.
Te pricepi.
Puțin. La ce te referi, la hacking?
Da, sau…
Avem un criminal în serie.
Cred că…
Cred că ne trimite mesaje codate.
Am găsit niște pentagrame în apropierea victimelor.
- Și crezi că pot să-ți zic ce înseamnă? - Ar fi frumos.
Eu am lucrat cu coduri matematice, cu numere.
Codurile…
interpersonale sunt altceva.
Dacă sunt și una, și alta?
Dacă mergi pe strategia asta, trebuie să-ți folosești subconștientul.
Intuiția.
Asta înseamnă că…
Că nu știi că deja știi.
Nu? Apoi combini asta cu gândirea liniară și recunoașterea tiparelor.
Ce știi despre transă?
Mai puține decât tine.
Odată mi-am petrecut patru zile accesând Banca Daneză
cu puțin ajutor de la un strop de LSD înghețat.
Ușile percepției…
Dacă subconștientul tău sparge un cod, răspunsul vine singur.
Așadar…
Transă?
Uită-te la mine, Harry.
Nu mai mult de două.
Deschideți ochii.
E un tipar simplu.
O stea călăuzitoare roșie,
o cruce a diavolului cu cinci colțuri
vă va arăta calea.
Nu, cred că e ceva ce am analizat deja.
Te îndoiești vreodată de profesia aleasă?
Te obișnuiești cu toate drăcoveniile.
Dacă stai în rahat, nu-i mai simți mirosul.
Nu…
Bun, analizele arată un singur lucru:
provine de la un bărbat căruia îi plac semințele.
Da. Mai sunt și amprentele din magazinul de televizoare.
Se potrivesc cu cele de la Loen.
Lasă-ne câteva minute.
Din partea mea, stai toată ziua, că am terminat.
Perfect.
Pa, Beate!
Mă gândeam la amprenta găsită.
De ce l-ai sunat mai întâi pe Hole și nu pe mine? Eu conduc ancheta.
- M-am gândit că… - Ba nu ai gândit deloc, nu?
Asta e problema.
I-ai mai spus lui Hole și altceva ce nu mi-ai spus mie?
Da. Am analizat substanța de sub unghia lui Lisbeth Barli.
Și? Ce era?
- Excremente. - Excremente?
De unde provin?
Știu de unde, dar de la cine?
Conțineau sânge, poate de la un hemoroid.
Grupa B, întâlnită la 7% din populație.
Willy Barli e donator înregistrat.
Ți-a fost dor de mine?
- Salut, Willy! - Salut, Harry!
Salut!
Ți-e foame?
Vrei hering?
Nu. Mi-au zis de la teatru că ești aici.
- Vin în fiecare miercuri, de 15 ani. - Da, mi-a zis șeful de sală.
Azi e joi.
- Zău? - Da.
Da…
Ce mai faci?
Nu prea bine.
Nu…
Spectacolul se duce de râpă. La fel și eu…
Scuze, stau aici și…
Trebuie să guști din asta.
E singurul loc din Norvegia unde au pâine de fenicul cu…
Cu semințe întregi.
- Am mâncat. - Bine.
Am găsit urme de excremente și sânge sub unghia lui Lisbeth.
Cu aceeași grupă ca tine. E cazul să-ți facem un test ADN?
Nu.
Mie și lui Lisbeth ne plăcea „poștalionul”.
Mi-o trăgea cu degetele.
Doamne…
Mi-e așa de dor de ea!
Nu înțeleg.
- Iartă-mă. - Nu…
Ție de cine ți-e dor?
- Ce te face… - Privirea ta.
De mama, de Ellen, colega mea…
De iubită, Rakel.
- Nu e fosta ta iubită? - Nu știu, încearcă să…
Adică… încerc s-o fac să se răzgândească.
Înțeleg.
De ce crezi că vrea să plece?
Pe scurt, cred că…
vrea să fiu altfel.
Știi ce?
Cred că o să te invit pe tine
și pe iubita ta… la premieră.
- Așa… - Pygmalion are un mit grecesc la bază.
Un sculptor se îndrăgostește de una dintre sculpturile lui.
Poate…
iubita ta o să vadă ce se întâmplă când încerci să schimbi un om.
Da. Iese prost?
Toate spectacolele mele au final fericit.
Ăsta e mottoul meu.
Bună! Ai sunat la Ellen. Te ascult.
Tu, care vezi totul…
Ce înseamnă?
De ce…
De ce alege locuri așa complicate? De ce nu le abuzează sexual?
Ce înseamnă pentagramele?
Diamantele?
Degetele?
Caseta?
Mi s-a făcut o propunere… în schimbul sufletului.
Ce zici de asta?
Lipsesc 3.000.
Nu vrem cuțite, vrem arme. Asta folosește toată lumea.
Cum se face că cei ca mine și ca tine…
sunt datori altora?
Da, Prințule?
Asta a fost ultima dată.
Bine? Nu merge.
- Salut! - Salut!
Nu vrei să lași întunericul și să vii în lumină cu mine?
Ești cea mai frumoasă ființă pe care am văzut-o pe aici.
N-ai mai tras de mult.
- Poate niciodată. - Da…
Noi doi observăm așa ceva.
Când a fost ultima dată?
Aha…
A fost serios.
Cum îl chema?
Lars.
Închide ochii.
Hai la tata!
Ascultă… N-o consider muncă.
Așadar…
Vrei să mergem la mine?
Da.
Bine.
Mă cheamă George.
- Pe mine mă cheamă… - Tom.
Tom Waaler.
- De unde știi… - Te-am văzut în ziare.
Anchetezi crimele alea.
Așadar…
Secretul micii tale afaceri rămâne între noi, Tom.
Auzi?
Am avut fantezii în care îți eram client.
Putem începe așa?
Haide!
Lasă câinele aici.
Stai aici!
Uită-te la mine, Harry.
Nu mai mult de două.
Tu ești problema.
Nu mai mult de două.
Vreau să vii acasă.
Profită de singura ocazie pe care o au cei ca noi.
Suntem la 150 m. Mergem spre intersecția Majorstua.
Ouăle se coagulează când le încălzești, la fel ca sângele.
Cinci.
- O stea călăuzitoare roșie… - Cinci.
O mică piatră prețioasă roșie, în formă de stea.
Am visat-o pe Camilla Loen și diamantul găsit.
Tu ești problema.
Pentagrama e un vechi simbol religios.
Învățăturile răului.
A murit pe la cinci.
O mică piatră prețioasă roșie, în formă de stea.
Tu ești problema.
- A murit pe la cinci. - S-a întâmplat între 16:55 și 17:00…
Etajul 5.
- …vă va arăta calea. - Calmează-te!
…când e răsturnată, adică…
dacă-s două colțuri în sus,
atunci ține de învățăturile răului.
S-a întâmplat între 16:55 și 17:00…
O mică piatră prețioasă roșie, în formă de stea.
O stea călăuzitoare roșie…
O mică piatră prețioasă roșie…
Tu ești problema.
- Profită de singura ocazie… - Cinci.
Pentagrama…
- Cinci. - O mică piatră prețioasă roșie…
O mică piatră prețioasă roșie, în formă de stea.
Tu ești problema.
Cinci.
POLIȚIA
E ora 06:00. Iată știrile.
Poliția nu are nicio pistă într-un caz din Oslo, cu două cime și o dispariție.
Purtătoarea de cuvânt a Progresiștilor spune
că poliția trebuie să aibă mai multă libertate de acțiune.
Când polițiștii nu au arme, sunt neputincioși…
- Pe acolo. - Bine.
…iar noi nu suntem în siguranță.
Ce dracu' faci, Waaler? Contaminezi locul crimei.
Găsești ADN de la jumătate din oraș aici.
Crimă motivată de ură?
Nu.
E o crimă sexuală clasică.
Luați-i în vizor pe gay.
Bună!
Voiam să-ți mulțumesc pentru invitație.
Dar nu vin.
Te-ai lăsat de băut?
Da.
Aș fi zis că…
Că te lași de dragul meu și al lui Oleg.
Dar nu…
Te-ai lăsat în urma crimelor, nu?
Doar așa ceva te putea face să te lași de băut.
Mi-e dor de tine.
Harry?
Mă auzi, Harry?
Bună, Beate! Desenează o pentagramă pe o coală mare.
Să fie 72° între colțuri. Pornește proiectorul. Vin în cinci minute.
- Gata? - Da.
Lasă-mă un pic.
- Vreau să interoghezi câțiva oameni. - N-am timp.
Ce pui la cale?
Verific dacă omul nostru a făcut ce făceau celții.
Celții?
Dă proiectorul mai aproape.
Ai băut?
Celții…
Celții foloseau pentagrame să decidă unde să înalțe catedralele.
Pe casetă a spus că ne va arăta calea o cruce în formă de pentagramă.
Uite! Camilla Loen, Lisbeth Barli, Barbara Svendsen.
Folosește harta asta.
Cheamă-i pe restul.
Se leagă.
E un cod. Trebuia să ne dăm seama de mult. Ne-a spus-o pe șleau.
Își marchează victimele cu un diamant.
- Ce formă are? - În cinci colțuri.
A tăiat câte un deget fiecărei victime.
Crimele și dispariția au avut loc în trei săptămâni consecutive,
în zilele de vineri, miercuri și respectiv luni.
- Câte zile sunt între ele? - Cinci.
- Și ora? - Pe la cinci.
Codul e o cifră, 5.
Victimele au fost la adrese aparent întâmplătoare,
dar toate au ceva în comun.
Nu numărul, ci…
- Etajul 5. - Etajul 5.
Dar de ce cinci? E un număr malefic sau ce?
Da, e des întâlnit în vrăjitorie, satanism și magie neagră.
Avem cinci simțuri, cinci etape ale vieții, în acupunctură…
Cel mai important tipar e acesta.
A desenat o pentagramă și a pus-o pe harta orașului.
Colțurile i-au indicat unde să ucidă.
Pe urmă doar a așteptat ziua și ora potrivite, îmbrăcat în curier.
S-a dus pe strada Ullevål, a sunat la etajul 5 și i-a răspuns Camilla Loen.
Și Barli? A răpit-o de pe stradă. Nu știa că stă la etajul 5.
Nu era pe stradă. Era pe hol, iar liftul a coborât de la etajul 5.
A ieșit după ea în stradă și…
În fine, victimele sunt aleatorii. Contează locurile crimelor.
Dacă în ziua aceea ar fi coborât cu liftul Willy Barli și nu soția lui,
el ar fi fost victima.
Am descifrat codul. Știm unde vor avea loc următoarele două crime și știm și când.
La cinci zile între crime…
- Sâmbătă. - Mâine.
Și merge așa, spre dreapta. Deci e posibil ca următorul loc al crimei să fie aici.
Un cămin studențesc din Kampen.
- Informez echipa de anchetă. - Nu. Nu ne permitem să se afle.
Tom și trupele speciale merg acolo, iar eu și Beate, la a cincea adresă.
- Te ascult. - Am ajuns.
Sunt multe garsoniere. Studenții sunt în vacanță.
Nu există etajul 5.
Aici e o casă chiar în gară. Tot așa, nu există etajul 5.
Bine. Intrăm și vedem ce putem face.
- Da? - Bună!
Bună! Suntem de la poliție. Putem să-ți punem câteva întrebări?
A fost construită în 1934, drept clinică de tuberculoză.
Apoi a ajuns cămin studențesc.
Da, e fiul meu.
Da… Așadar…
Probabil ai citit despre tinerele ucise în ultimele săptămâni.
Da, am auzit despre ele, dar nu prea citesc așa ceva.
Bănuim că e un criminal în serie și că una dintre următoarele două ținte…
Da, deci…
Poate să stea fiul tău cu tine mâine?
Sau poți să te duci la el?
Stă în străinătate.
Mda, e mai greu…
Te-ar deranja dacă ar veni unul dintre noi mâine?
Sigur, grozav! Ce se întâmplă mâine?
Probabil că nimic.
Mulțumesc.
Chiar aveai de gând să-i spui că ea o să moară următoarea?
- Uneori e bine s-o iei pe ocolite. - Așa zicea și Ellen.
Deci ai mai auzit de asta. E bine.
Nu mă pricep să vorbesc cu oamenii.
Soția ta a fost împușcată de aproape, fără rost.
Glonțul i-a străbătut creierul, deci…
- Salut! - Salut!
Ia uite cine e!
Cred că am descifrat codul.
Dar…
Dar ce?
Păi…
Parcă citesc cuvintele, dar nu înțeleg ce înseamnă.
- Adică? - Parcă a ascuns una dintre victime.
Le taie câte un deget de la mâna stângă, la rând.
Întâi degetul arătător, apoi mijlociul, apoi inelarul.
Destul de sistematic.
De ce nu a început cu degetul mare?
Codurile sunt ca femeile. Le descifrezi sau te distrug.
- Mi-ai mai zis asta. - Mi-a ieșit bine și prima oară.
- Am ceva să-ți spun. - Bine.
PRAGA
Promite-mi că nu te superi.
- Promite-mi! - Nu pot să promit.
Sunt însărcinată.
Sunt…
Zi ceva, te rog!
- Mă duc pe la mama. - Poftim?
Mereu te-ai întrebat ce fac când plec.
Mă duc să-mi văd mama.
Ai mama în orașul ăla?
Te iubesc, draga mea.
Ce?
Cum acum ne porți copilul în pântec, vreau să știi
ce fac.
Ce sunt cu adevărat.
Ce faci?
Cafea instant?
Sigur nu vrei să încerci ceva mai bun?
Mulțumesc… Știu.
N-are rost să pierd timpul cu ea.
Nu.
E valabil și în viață.
Asta e cafea adevărată, Harry. Mult mai bună decât aia instant.
Așa o făceam acasă, la fermă.
Nu am voie să mă mișc.
- Ce… - Când mă culc cu Anders.
N-am voie să mă mișc sau să scot vreun sunet.
Cică îi piere cheful dacă vede că sunt excitată.
Când suntem excitați, suntem și gata, nu?
Harry…
Îmi place să mă uit la tine.
Îmi place când…
te uiți la mine.
Nu…
Nu pot.
Nu știu ce crezi că am, dar…
N-am lucrul ăla.
Ești ditamai clișeul.
Stai liniștit, și eu sunt.
Rakel e?
Doamne, ce lumină s-a făcut! Ce zice?
Dacă totuși poate să vină cu mine la teatru duminică.
OLEG APEL PIERDUT
Scuze, trebuie să…
Aveți un mesaj nou, primit la 19:45.
Salut!
Nu, lasă.
Salut!
Cum m-ai găsit?
Se auzeau ciorile.
Ce cauți aici?
Ce cauți tu aici?
Îți place?
Nu înțeleg de ce vă place ție și tatei.
Asta vrei să afli?
Ai fost îndrăgostit?
Și ea?
Cam așa e și cu băutura.
E frumoasă.
Și totodată e…
foarte periculoasă pentru cei ca mine.
Și ca tine.
Bun…
Ceea ce încerc să spun e că…
Mi-a distrus viața mai mult decât orice altceva.
Ai cunoscut-o și tu.
Acum poți să-i dai pace.
Te oprești, bine?
Dacă nu mă pot opri nici eu?
Dacă nu mai bei niciodată…
nu mai beau nici eu.
Am o idee și mai bună.
Dacă tu și mama vă împăcați, promit să nu mai beau niciodată.
CĂMINUL STUDENȚESC KAMPEN
N-am instalat microfoane.
Nu ne trebuie sunet, doar imagine.
Nici semnal nu e, așa că n-am reușit să pun camere în lift.
Li s-a spus locatarilor să stea în casă între 16:00 și 18:00?
Da.
Pare promițător?
Da. Ajungem cu mult înainte de ora cinci.
Suntem 24. Mitraliere, măști de gaze, lacrimogene…
Gata de acțiune când ni se dă semnalul.
Vine când bate la ușă sau dă să intre într-o garsonieră.
Acum trebuie să așteptăm până la cinci.
Auzi, mâine pot să vin să te iau la șase?
Da, nicio problemă.
- Cu ce te îmbraci? - Mă gândeam să-mi pun costum.
Ăla închis la culoare, cumpărat de Ziua Constituției.
- Altul nu mai ai. - Da, deci precis îl port pe ăla.
Da…
Auzi?
Da?
Am acceptat fiindcă…
am zis că e o ocazie bună să…
Trebuie să-ți spun ceva.
Așa…
Da…
Dar îți spun când ne vedem.
- Bine. Pa! - Pa!
- S-a întâmplat ceva? - Trupele așteaptă de aseară.
Au venit și au plecat doar locatari.
Fata de la 303 a venit cu un tip, dar i-a spus paznicului că e iubitul ei.
Restul sunt pregătiți.
- Imediat e gata ceaiul. - Bine.
- Îți place ceaiul? - La nebunie!
Grozav!
BUN-VENIT LA OSLO
Așa era și când era mic fiul tău? Erați apropiați și așa mai departe?
Nu l-am crescut eu.
Am rămas însărcinată la 15 ani.
Da… A fost un adevărat scandal.
A trebuit să-l dau.
Și…
cum ți-a fost?
Erai atât de tânără și…
A trebuit să-ți dai copilul și…
N-am avut încotro.
Mă rog, așa au zis, dar întotdeauna ai variante.
L-am dezamăgit. Știu și eu, știe și el…
- Cu ce se ocupă acum? - Face importuri. Da…
Cred că a zis că importă bunuri din Europa de Est.
Îi merge bine.
În ciuda a tot… N-a fost mereu așa. Precis vă apare în arhive.
Asta nu înseamnă că nu-i poate merge bine.
- Oamenii se mai schimbă. - Așa sper.
Nu prea vorbește despre el.
Dar cred că a găsit o fată care îi place.
Mi-a zis la telefon că are vești, dar că îmi spune când vine încoace.
- Vine încoace? - Da, în seara asta.
Merge la o întâlnire, apoi stă în oraș până mâine
și pe urmă se duce înapoi.
- Unde? - La Praga.
E trecut de cinci acum. Nu pare să vină.
Dacă a venit deja?
L-a văzut cineva plecând pe tipul de la 303?
Nu.
Verificați la 303.
- Nu cred că riscul… - Acum!
- Alfa către Charlie 2, recepție! - Aici Charlie 2.
- Verificați la 303. - Recepționat, verificăm.
Poliția! Nu mișcați!
Am verificat la 303. O fată și un băiat, neînarmați.
Dezbrăcați și cât se poate de vii.
Futu-i!
Puneți-i să se îmbrace și retrageți-vă pe poziție.
Recepționat!
Tocmai a intrat cineva în clădire și a urcat în lift.
Către toate unitățile! Posibilă țintă în lift. Așteptați.
LISBETH DEBUTEAZĂ ÎN PYGMALION
Posibila țintă intră în sectorul Bravo 2.
Ținta bagă mâna în buzunar. E posibil să fie înarmată. Nu-i văd mâna.
Acum!
Poliția! Suntem înarmați! Stai pe loc!
- Calmați-vă! - Culcat!
Culcat, am zis!
Are ceva în mână.
Dă-ți jos ghiozdanul.
- Nu e el. - Ce-ai zis?
205… E una dintre garsonierele de ai căror locatari nu am dat.
Conform listei ăsteia, îl cheamă Odd Einar Lillebostad.
Bănuiesc că Odd Einar Lillebostad tocmai a venit acasă.
Sigur e pentru mine?
Ai un pix?
Nu?
Îmi place când vine Martin, acum, că sunt singură.
Da, îmi închipui că te simți cam izolată aici.
Da, dar, la cât de des vine, nu mă plâng.
A venit des în ultima vreme?
Da, o dată pe săptămână în ultimele patru săptămân… Nu, mai des.
A venit o dată la cinci zile.
Ultima oară mi-a adus o broșă.
Se pare că doar la Praga se șlefuiesc pietrele așa.
„Mi-a venit o idee spontană.
Am plecat în Maroc cu Georg, un băiat pe care l-am cunoscut.
O să stăm cu părinții lui într-un sătuc de munte, Hassane.
Nu prea e semnal sau internet acolo.
Vă caut de cum mă întorc acasă. Marius.”
LISBETH DEBUTEAZĂ ÎN PYGMALION
BAZAT PE ROMANUL STEAUA DIAVOLULUI DE JO NESBØ
Subtitrarea: Alexandra Țone AVOLULUI DE JO NESBØ