Băga-mi-aș!
Avem o problemă.
Hole a dispărut. L-am căutat pe unde o arde de obicei.
Bine.
CĂMINUL STUDENȚESC KAMPEN
- Alo! - Trebuie să înțelegi ceva.
Sunt nevinovat. N-am omorât pe nimeni. Am făcut contrabandă, da, dar atât.
Vrei să-l prinzi pe Waaler.
Pot să dovedesc că a băgat o grămadă de arme în țară.
Dar vreau să afli cine mi-a pus în cârcă patru crime.
- Îți dau ce-ți trebuie ca să-l închizi. - Bine, dar nu în ordinea asta.
După ce e arestat Waaler, avem parte de liniște și te ajut.
Nimeni n-o să vrea să mă ajute după ce l-ați prins pe curierul ucigaș.
- Dar îl vrei pe Waaler. - Ușurel!
Dovezile împotriva lui sunt tot ce am.
Înțelegi? Trebuie să-l prinzi pe criminal. Apoi o să te ajut cu Waaler.
Bine?
HARRY HOLE
PRAGA, 1999
La sfârșitul anilor '90, Republica Cehă părea
o țară trezită dintr-un coșmar nesfârșit.
Speriată, derutată, dar bucuroasă că e în viață.
Între comunism și turismul de masă a fost tărâmul oportunităților.
Te descurcai cu câteva coroane pe zi.
M-am mutat acolo la 20 și ceva de ani.
Orașul era plin de turiști bețivi care căutau târfe ieftine.
Arătam bine. Am făcut ce am fost nevoit.
Preferam femeile, dar mă băgam la orice. Trebuie să fii flexibil.
Bună seara!
Mi-am dat seama că nu puteam să trăiesc așa o viață.
Dar s-a ivit din senin o ocazie neașteptată.
Tipul căruia i-o luasem în gură era contrabandist.
Era specializat în diamante de sânge în formă de pentagramă din Sierra Leone.
Voia să învețe pe cineva ce și cum și deci își căuta un protejat.
Mi-a zis că pașaportul nordic și înfățișarea mea erau mari avantaje.
I-am acceptat oferta.
M-a luat sub aripa lui.
BIBLIA
Mă pricepeam.
Mi-a ieșit din prima.
Dar, dacă făceam femeile să se amorezeze, să-mi trimită bani uneori pe termen lung,
puteam să câștig la fel de mult fără să-mi asum vreun risc.
Dar acum doi ani a trebuit să mă opresc.
- M-am rezumat la contrabandă. - Da? Ce s-a întâmplat?
Petra.
Petra s-a întâmplat.
Bună! Scuză-mă.
N-am putut să nu te remarc, chiar și de la distanță.
Bei ceva?
Știi cum te simți prima dată când îți dai seama că ai bani?
Ai putere asupra ta și asupra altora.
Am încetat să mai scot bani de la femei.
Am vrut să mă las și de contrabanda cu arme, să aduc doar bijuterii.
Din arme ies mai mulți bani.
Atunci m-a căutat Prințul.
Bună dimineața!
Mi-am dat seama că e polițist mult mai târziu.
Am înregistrat tot, cum fac mereu la prima întâlnire.
Am o femeie care se dă turistă în zonă și fotografiază tot.
În unele poze apărem și noi.
Dacă un client nu plătește,
îi trimit pozele în plic, ca amintire, și se rezolvă imediat.
Cu Prințul n-a fost nevoie. A mers bine.
A plătit mereu la timp.
- E unicul tău client norvegian? - Unicul client norvegian mare.
În primăvară am contactat un bărbat.
Vorbea suedeză, dar părea că locuise în Norvegia.
Era clar că se documentase.
Știa că mama e în Oslo,
știa de diamantele în formă de pentagramă în care mă specializasem cu ani în urmă…
Cum îl chema?
Nu mi-a zis.
Știa că aduc și arme. Voia din amândouă.
A vrut un Česká cu amortizor și un diamant.
Și ce v-ați înțeles să faci?
A avut solicitări precise cu privire la livrare.
Trebuia să aibă loc în parcul Frogner, lângă monolit, la cinci după-amiază.
La ora de vârf. Mie mi-a convenit.
Mi-a fost ușor să mă duc și să mă întorc neobservat.
Nu riscam să fiu recunoscut în Oslo. Nu știu prea mulți norvegieni.
Dar i-am tras-o unei norvegience la Praga… Era în luna de miere.
Mă rog, aia era muncă.
În fine, am lăsat marfa în coșul de gunoi convenit.
Îmi transferase banii în avans în contul din Elveția.
M-a sunat a doua zi după livrare, să-mi spună că mai vrea una.
Tot acolo, tot așa.
Iar povestea s-a repetat de trei ori, la interval de cinci zile.
Ultima dată a vrut două livrări. Una sâmbătă, una duminică.
Adică ieri și azi, ceva mai devreme.
Diamantul și pistolul din valiza ta erau pentru livrarea de azi?
- Bună! - Bună! Sunt Harry.
Bună, Harry! Mă bucur că ai sunat. Tocmai am vorbit cu Maria Aminov și…
Oamenii fac multe poze la atracțiile turistice.
Poți să mă ajuți?
Aș avea probleme?
Absolut.
Căpitanul Hole a scos din arest un potențial criminal în serie
și nimeni nu știe unde sunt?
Se ocupă de caz o echipă mică, cu experiență, aleasă de Waaler.
Waaler conduce și căutarea.
De ce nu au fost informați patrulele și agenții de serviciu?
Am zis să așteptăm până după întâlnirea asta.
Ca să… Ca să vedem ce zici, Ivar.
Ce zic?
Waaler a promis că îi poate găsi în 24 de ore.
Am reușit să evităm să se afle.
Doar noi patru și Groth, paznicul, știm că a dispărut.
Avem toate șansele să păstrăm secretul până când Waaler și echipa lui…
ne rezolvă problema.
Tu nu zici nimic, Bjarne. Ce părere ai?
Sincer, nu înțeleg ce se întâmplă, deci…
Nu se leagă.
Nu se leagă?
Dacă se află că am vrut să ascundem ce s-a întâmplat…
O să fim răstigniți.
O să fim răstigniți și dacă se află că am pierdut un criminal în serie.
Încă se poate rezolva…
în liniște.
Waaler?
Se poate rezolva doar dacă mă lăsați să procedez cum vreau eu.
Asta înseamnă să nu se amestece niciunul dintre cei de față.
Foarte generos din partea ta, dar nu pot accepta oferta asta.
Cu tot respectul, dar nu ai încotro.
E ora 09:00.
Ai până la miezul nopții, 15 ore.
Presa o să fie înștiințată de dispariție. Întâlnirea asta n-a avut loc.
Urmărește numerele astea.
- De ce îl urmărim pe Harry Hole? - De ce?
- Da. - Fiindcă așa am zis eu.
Bună dimineața! Beate Lønn, de la Poliția Oslo.
Te sun în legătură cu vizitele ghidate prin parcul Frogner.
Ek!
Bună dimineața!
- Am un mesaj pentru tine. - Bine.
Dacă te sună căpitanul Harry Hole, vrem să faci următoarele.
Întreabă-l unde e. Dacă nu-ți spune, cere-i să vă întâlniți.
Spune-i că nu publici articolul dacă nu vă vedeți.
- Să se întâmple înainte de miezul nopții. - Ce articol?
Probabil o să acuze alt căpitan, al cărui nume nu ți-l pot spune.
După ce vorbești cu el, să suni la numărul ăsta și să ne spui.
Întrebări?
M-am prins că ești polițist. Sunt jurnalistă, nu…
Ek…
Fratele tău e în celula A-107.
Ca mai toți drogații de acolo, își primește dozele în fiecare marți.
Se injectează fără să verifice drogurile. Toate bune până acum.
Te-ai prins unde bat?
- De ce crezi că o să mă sune Hole? - Fiindcă e disperat.
Și fiindcă i-ai dat numărul tău
ieri, în fața Teatrului Național.
O zi bună!
Dacă Aminov era în parcul Frogner când a fost ucisă Barbara Svendsen,
nu apare în niciuna dintre poze, și m-am uitat la sute.
- Nu e nimeni care să semene cu el? - Nu. Nu e în nicio poză, Harry.
Beate!
- Da, stai. - Uite, Beate!
Bine, sâmbătă, la 17:02… Retrag ce-am spus. Ghici la cine mă uit.
Bine. Are…
Are ceva în mână? O pungă de plastic sau ceva?
Nu prea văd. Are o valiză.
Cealaltă mână e ascunsă. Îmi trebuie alt unghi.
Însă măcar era acolo Aminov.
Dar sâmbătă n-a fost ucis nimeni, deci nu e un alibi.
Nu, dar e adevărat măcar o parte din ce spune.
Bine.
Am nevoie de ajutorul tău, Aminov.
Femeia cu care am vorbit își riscă slujba. Am nevoie de ceva care arată că merită.
Cum ar fi?
O poză cu tine și Waaler în Praga.
Ești greu de cap sau ce? Nu-ți pot da singurul meu atu.
Dacă îl folosesc acum, s-a terminat cu salvarea mea.
Se poate termina oricum.
Nu găsim poze cu tine la fântână din ziua când a fost ucisă Barbara.
E cam ciudat, nu crezi?
Turiștii au luat cu asalt fântâna aia toată vara.
E de rău pentru tine și povestea ta.
Ai vreo poză în care apari cu Waaler?
Pe computerul din Praga.
Bine, atunci sună-ți iubita
și zi-i să i-o trimită lui Beate Lønn de la Criminalistică.
Vreau o poză cu tine și Tom Waaler. Are 45 de minute s-o trimită.
Dacă nu, te las aici încătușat și îi spun lui Waaler unde ești.
Poate face duș.
Cine e?
Martin? Tu ești, Martin?
Alo? Bună! Eu sunt.
Am nevoie de ajutorul tău.
Criminalistică, Beate Lønn.
- Bună, sunt Harry! Ascultă… - Sună-mă pe mobil.
Ce e?
Din programul nostru de hacking reiese
că toate comunicațiile de aici sunt monitorizate de o terță parte.
- Waaler și echipa lui. - Da, știu.
Iar ei știu că m-ai sunat, deci nu te mai pot ajuta.
Îmi pare rău.
Iubita lui Aminov o să-ți trimită o poză
cu Aminov și Waaler la Praga.
Să te uiți la ea și să-mi spui dacă pare credibil.
Ce crezi că se întâmplă dacă primesc un e-mail de la Praga?
Trebuie să găsesc un pretext pentru care m-ai tot sunat. Ce să le spun?
Nimic, fiindcă nu te-am sunat niciodată.
- Ce? Deja m-ai sunat de trei ori. - Dar ei nu știu asta.
Folosesc un mobil vechi, luat de la un prieten.
Știai că o să se întâmple asta?
Nu știam de monitorizare, dar știam că o să-mi urmărească mobilul.
Vreau să știu cât mai puține. Nu-mi trimite nimic.
Da, bine.
Vin semnalele obișnuite la 30 de minute, dar răspândite prin oraș.
Da, văd.
Apare ici și colo, uneori unde a mai fost deja.
Nu există un tipar anume.
Sunt de la poliție. Îmi poți împrumuta un laptop?
MESAJ NOU CĂTRE: PETRA@MAILDIRECT.COM
GATA. ADRESA ASTA. TRIMITE.
Ți-am trimis ceva ce trebuie să vezi.
Bine.
A fost făcută lunea trecută, în jurul orei 17:30,
la 30 de minute după împușcarea Barbarei în Carl Berner.
În 30 de minute ajungi în Frogner cu bicicleta.
- Curierul pe bicicletă! - E posibil.
- Vezi și tu? - Ce?
Pare un plasture.
Să căutăm oameni cu un plasture pe genunchi?
Sau cu o cicatrice, o aluniță, un tatuaj…
Ceva ce ascunde.
Întâi trebuie să ne dăm seama dacă el e criminalul.
Așa e.
Da… Și cum facem asta?
Vreau să vorbesc cu singurul bărbat care l-a văzut pe criminal de aproape.
Clausen.
- Termini curând? - Mai am puțin.
MESAJ NOU DE LA PETRA
Crezi că știi cine e?
E doar o ipoteză. Încă nu știu dacă e curierul ucigaș.
- Nu am nicio probă. - E doar o ipoteză?
Nu știi?
Nu, nu știu.
Ar putea fi o coincidență. Cred în coincidențe, dar…
Nu și în asta.
Dar acum știu ce trebuie să fac.
Scuze, aseară am ajuns acasă târziu.
Îți curge sânge.
Truls a fost cam jucăuș la cabană, așa că ne-am jucat prea mult.
Intrați!
Mulțumesc.
Poate.
Poate?
Da, e posibil.
Purta aceleași haine, aceeași cască și aceiași ochelari de soare.
Și un plasture pe genunchi?
V-am spus, nu obișnuiesc să studiez cu atâta atenție corpurile bărbaților,
dar, dacă vă încălzește cu ceva,
la prima impresie mi se pare că e același tip.
În rest…
Maya Ek.
Sunt Harry Hole. Vreau să mă asculți cu mare atenție.
Am informații despre crimele comise de curierul ucigaș
și despre traficul de arme în care e implicat un coleg.
Ai exclusivitate dacă publici articolul pe site cât mai repede.
De unde mă suni?
Nu contează unde sunt.
Am informații care dovedesc că Aminov nu e curierul ucigaș
și că un polițist e implicat într-o rețea de trafic de arme
care operează de ani de zile.
Sună fantastic.
Dar înțelegi că nu pot scrie asta pe baza unui apel telefonic, nu?
Înțeleg. Dar am dovezi.
Niciun ziar serios n-o să acuze un căpitan de poliție de trafic de arme
fără să verifice sursa.
Îți recunosc vocea, deci știu că tu ești,
dar de unde să știu că nu ești beat sau nebun?
Te înțeleg, dar, dacă nu verificăm cum trebuie, putem fi dați în judecată.
Crede-mă, vreau să scriu articolul, dar întâi trebuie să ne vedem.
Bine. La Schrøder, în St. Hanshaugen, la ora cinci.
Vii singură sau plec.
Auzi?
Să nu spui nimănui. Ai înțeles?
Ce ai găsit?
Telefonul lui Harry e în mișcare și e imposibil de găsit.
Dar alt număr de pe lista ta
a sunat la numărul intern de la Criminalistică de câteva ori.
Bine.
E pe numele lui Øystein Eikeland. Scrie aici că e taximetrist.
Da, și?
Poate e vreo legătură între un taximetrist și un telefon care străbate tot orașul.
Bine, am înțeles. Continuă.
Te ascult.
Vezi dacă are tăieturi, răni sau alunițe pe genunchiul stâng.
Stai așa.
Arată-mi genunchiul stâng.
Nu, n-are nimic.
- De ce? - Clausen l-a recunoscut pe curier.
Omul din poza din parc a fost și la ABC Recuperatori.
Ce?
Bine.
Ce-a zis?
Crede că știe cine e ucigașul.
- La lacul Maridal, te rog. - Unde, mai precis?
Tu condu și îți zic eu.
- Pot să dau mai tare? - Nu.
Nu…
Urăsc The Doors.
Ciudat.
The Doors sunt The Doors.
În fine…
Oprește-l.
…ar fi grozav.
Așa crezi?
- Normal! - Da.
Bună!
O apă minerală, te rog.
Da. Fă stânga aici.
Pe acolo.
Cum adică, în pădure?
Acolo.
Rahat! Știi ce? Nu pot face asta.
Distrug șasiul.
Data trecută m-a costat 40.000 de coroane, deci…
Știi cum facem?
Dacă vrei, îți chem alt taxi. Vine încoace și te duce mai departe.
Și de pe ce telefon o să suni?
De pe al tău sau…
de pe al lui Harry Hole?
Nu știu despre ce vorbești, dar gata, te dai jos.
Nu prea cred.
Eikeland…
În dosarul tău scrie că ești inteligent, deci presupun că ți-ai dat seama ce caut.
Unde e telefonul lui Harry?
În portbagaj?
În torpedou?
Sau îl ai în buzunar?
Ascultă! Încetișor! Ne distrăm cât vrei.
Eu nu mă grăbesc.
Alo!
Dacă declanșezi alarma…
te omor, ai înțeles?
Am mai omorât de câteva ori. O dată, chiar în zona asta.
Unde e Harry Hole?
Ultima șansă, Eikeland! Unde ți-e tovarășul de pahar?
Unde e?
Bine…
Nu…
Gura mare! Gura mare!
Așa! Gura mare!
Hai, las-o să intre.
Număr până la cinci.
Unu.
Doi.
Trei.
Patru.
Mă doare-n cot de telefonul lui. Unde e Harry?
Stai. Stai!
E acasă.
Am fost deja acolo. Mai încearcă, idiotule.
E în Oppsal. În Oppsal, acolo a…
Acolo a… Acolo a crescut.
Oppsal…
Îți urmărim telefonul de peste patru ore, deci știm unde e.
Nu e în Oppsal, deci m-ai mințit, jigodie.
Stai! Stai!
Fă liniște!
Alo?
Ce?
La Schrøder, la cinci?
Bine. Adună cât mai mulți.
Bun, păi…
Du-mă în centru, te rog.
Bine?
Ești sigură că încă n-a venit Harry Hole?
Da, absolut.
- Alo? - N-a venit.
Și ce fac acum?
Stai acolo până la ora 20:00 și suni la numărul ăsta dacă apare.
- Continuăm. - Și Thomas?
Dacă faci ce-ți spunem, fratele tău n-o să pățească nimic.
Să nu vorbești cu nimeni.
Nu, firește, dar…
- Ce-o să-i faceți lui Harry? - O seară plăcută, Ek!
De-asta crezi că jurnalista îți întindea o capcană?
I-am zis doar că e vorba de un polițist, iar ea a zis „căpitan de poliție”.
Deci știe că e Waaler.
- Putea afla într-un singur fel. - A pus-o să te păcălească.
Poate i-a scăpat „căpitan”, dar cred că voia să mă avertizeze.
Poate ascultau conversația. Poate au interceptat apelul.
Ești paranoic de fel?
- Da, poate. Dar asta nu înseamnă că nu… - Că nu te urmăresc, știu. Așa sunt și eu.
- Mai sunt jurnaliști. - Niciunul de încredere.
În orice caz, n-ar trebui să mai sun de pe telefonul ăsta.
Precis ne urmăresc.
Da, sigur ești paranoic.
De unde să știe Waaler de telefon?
M-am înțeles cu prietenul meu taximetrist să mă sune
de la un centru din Grønland între cinci și șase dacă e totul bine.
Acum e șase și zece.
Asta înseamnă că știu despre telefon.
Și că sunt pe drum.
Mi se pare că nu te prea agiți să ne scapi de aici.
CRIMINALISTICĂ
- Beate Lønn. - Bună! De la laborator.
E vorba de sămânța aia.
Un telefon preplătit?
Dacă l-ai avut de la început,
de ce ai sunat de pe celălalt, care știai că poate fi urmărit?
Tu să-mi spui.
- Vrei să ne găsească. - Da… Interesantă ipoteză!
- Bună! - Bună, Beate! Sunt Harry.
- Bună, Harry! - Ați găsit ceva nou?
Tocmai am primit rezultatele. E exact ce sămânță bănuiai.
Mulțumesc! De asta aveam nevoie.
- Deci el e? - Da.
Mulțumesc, Beate.
Rămâi aici.
Ce-s astea?
Niște semințe.
Cu Hole vorbeai?
Nu.
- Nu? - Nu.
Nu…
Dă-mi drumul.
Credeam că-ți place.
Ce vrei?
Să-ți dau o șansă.
- Să ce? - Să-ți păstrezi slujba.
Știu că Hole te-a sunat de pe telefonul taximetristului.
- Unde e? - Nu știu.
- Zi-mi! - Nu știu!
- Unde e? - Nu știu!
- Unde e? - Nu știu.
- Unde e Hole? - Nu știu.
- Nu minți! - Am zis că nu știu!
Nu minți! Îți rup brațul, jur. Îți rup brațul. Răspunde-mi!
Să vină Holm!
- Acum! - Bine.
O vorbă dacă sufli,
te omor, înțelegi?
Holm, te poți duce la laborator?
Ce se întâmplă?
TEATRUL NAȚIONAL
EȘTI DEPARTE, PISI? NU MĂ ȚINE PE JAR.
Noapte bună, scumpule!
- Da? - Sunt Harry Hole.
De la poliție.
Cu ce te pot ajuta?
Nu e frumoasă?
Galatea mea…
Sora ta și târfa mea de soție.
BAZAT PE ROMANUL STEAUA DIAVOLULUI DE JO NESBØ
Subtitrarea: Alexandra Țone AVOLULUI DE JO NESBØ