De ce nu te duci să suni la ușă?
- De ce n-ați venit mai mulți? - Sunt în concediu toți.
Poate îți trebuie mandat de percheziție.
Am motive întemeiate, deci nu. Mulțumesc pentru binoclu.
- Ce face? - E polițist, știe el ce face.
Oleg! Nu face gălăgie, Oleg.
Ascultă-mă!
Dacă se trezește mama ta, o să trebuiască s-o omor.
Înțelegi? Trebuie să ne ajutăm reciproc.
Facem o mică excursie.
Ia o geacă pe tine.
Hai! Grăbește-te!
HARRY HOLE
Oleg?
Oleg! Nu trebuie să-ți faci griji, bine?
Willy…
Harry?
- Cum ai intrat? - Era deschisă ușa de la balcon.
- Ce vrei? Ce se întâmplă? - Cred că știi deja.
Nu știu.
Am venit să te arestăm.
Care „arestăm”? Ești singur.
Ești beat sau ce?
Marius Veland, Camilla Loen, Lisbeth Barli, Barbara Svendsen…
Nu știu despre ce vorbești!
- Dispeceratul. Ascult. - Sunt Rakel Fauke.
- Mi-a fost răpit fiul. - De ce crezi că a fost răpit?
S-a întins cineva în patul meu, iar Oleg lipsește, deci știu.
Și-a pus bluza de trening cu Rosenborg. O urăște.
N-o lua pe el dacă nu voia să-mi transmită că s-a întâmplat ceva.
- O bluză de trening nu înseamnă că… - Am lucrat în poliție.
Știu protocolul pentru dispariții și știu că l-a răpit cineva.
Tot nu înseamnă…
A luat-o pe el ca să-mi transmită că s-a întâmplat ceva!
N-ar fi trebuit să ne trimiți degetul lui Lisbeth.
În excrementele de sub unghia ei am găsit semințe.
Semințe de fenicul de la Cafeneaua Teatrului.
Unde ai mâncat în dimineața dispariției ei.
Problema e că durează cel puțin 12 ore
ca semințele să ajungă la capătul colonului.
Oricât ți-ar fi tras-o cu degetul,
semințele trebuie să fi ajuns sub unghia ei după ce a dispărut.
Ce înseamnă asta?
Că ai ucis-o, i-ai tăiat degetul și ți l-ai vârât în fund înainte să venim.
- Asta e o probă tehnică. - Bine, probă tehnică…
Adică e un fapt concret și de netăgăduit?
Bine.
Mi-am dat seama că o să veniți cu un câine de urmă
și că aia era cea mai bună ascunzătoare pentru deget.
Isteț!
Și a fost și oarecum sentimental…
Poza… Nu mi-am dat seama că e din piața Staromák din Praga.
Dar azi am văzut altă poză cu aceleași două turnuri.
Martin Aminov căuta femei acolo, femei care să-l întrețină.
Femei ca soția ta.
Atunci am înțeles de ce.
Ai aflat că Lisbeth a avut o aventură cu Aminov
în timpul lunii de miere la Praga, nu?
Ai vrut să te răzbuni.
Să te răzbuni pe amândoi.
Știam că Lisbeth a avut…
o scurtă relație cu el.
Am realizat că era serios când renovam apartamentul.
Atunci am găsit două scrisori.
„Draga mea, flacăra trupului meu, mă gândesc mereu la tine.
Data viitoare facem dragoste într-un pat cu baldachin, nu într-o curte.
Meriți mai mult decât scrii
despre căsătoria ta de conveniență și viața fără iubire.
După cum ți-am spus, am fost înșelat în afaceri.
Mai împrumută-mi niște bani, ca să mă pun pe picioare.
De cum se rezolvă, vin să te iau. Ai numărul meu de cont pe spatele pozei.”
Mi-am amintit de el din Praga, de acum patru ani, când a venit
să ne vândă niște pandantive cu diamante în formă de stea.
Ne-a dat o carte de vizită cu adresa, în caz că voiam să comandăm ceva.
Cum crezi că te simți când îți dai seama că persoana pe care o iubești
nu doar că te trădează, dar nici măcar nu te iubește?
Și cealaltă scrisoare?
Pe cealaltă o scrisese ea.
Avea ștampilă de Cehia.
Fusese returnată, cum adresa era necunoscută.
„Dragă Martin, n-ai mai dat niciun semn de mult.
Sper că te-au ajutat banii trimiși.
Nu mă pot gândi decât la tine.
Când fac dragoste cu soțul meu, îmi imaginez că ești tu.
Unde ești?”
Dar nu conținutul scrisorii a fost cel mai rău, ci data.
Fiindcă o trimisese…
în februarie.
Anul acesta.
Ce era să fac?
Deci ai pus la cale uciderea soției
și ai aruncat vina asupra lui.
O regie de excepție!
Întâi a trebuit să-l găsesc.
- Nu-l cunosc. - Bine.
Când am spus că vreau diamante în formă de stea
și la ce hotel stau…
a trebuit doar să aștept.
I-am spus că am nevoie de un om
care poate să facă rost de diamante și de arme fără intermediar.
Am stabilit să vină la Oslo,
să le lase într-un coș de gunoi din parc la cinci zile.
Deci știai că e acolo și că nu are alibi pentru când ucideai tu.
Ai făcut asta de patru ori.
Ai înregistrat mesaje pe casete lăsate la locurile crimelor.
O cruce cu cinci colțuri. Pune-mi o întrebare și îți dau un răspuns.
Apoi ne-ai trimis degetul soției.
De ce te-ai complicat atât?
Îmi trebuia un țap ispășitor.
Dacă nu se rezolva cazul și Lisbeth dispărea, mă bănuiau toți.
Nu? Soțul e mereu făptașul.
Unde e?
Tu să-mi spui.
Bine…
Stai jos și lasă-l jos, aruncă-l!
Aruncă-l!
Stai jos. Stai jos!
Așa a reacționat și ea.
Sunt un om simplu, care a făcut ce i-a spus inima.
Dar îmi poți spune care inimă e mai schiloadă?
Inima care nu poate înceta să iubească sau inima care nu poate iubi la rândul ei?
Unde e?
Aici.
E mereu aici.
Asta nu înțelegi. E într-un loc pe care doar eu îl știu.
Un loc doar pentru mine și pentru ea.
Și vreau să rămână aici pe veci.
Am conservat-o în alcool.
Problema e că am încercat s-o fac din nou.
Dar nu înțelege.
Despre ce vorbești?
Haide, ridică-te!
- Despre ce… - Am zis să te ridici!
Întoarce-te.
Noua Lisbeth
a intrat în panică.
Risca să strice tot, exact ca tine.
Nu-i așa că e frumoasă?
Ce zici?
Uită-te la ea.
Până jos.
Ascultă…
Spectacolul merită un final adecvat.
Publicul n-o să accepte că vin cu tine la secție.
Se cere un final fericit.
Dacă nu există, scriu eu unul.
Ăsta e mottoul vieții mele.
În acest caz…
mottoul morții.
Să numărăm invers de la cinci…
Ești complet distrus.
Patru…
La ce dracu' caști gura?
Nu munca e problema, ci tu.
Trei…
Aveam o înțelegere.
- Doi, Helge! - Doi…
Eu sunt.
Mă ajută cineva?
Chemați salvarea!
Doamne, ce-a făcut?
Și-a scris un final fericit.
- Da? - Te-a căutat?
- Harry? Nu. - Bine.
Ce naiba faci, Tom?
- Anunță-mă dacă te caută. - Nu…
Vreau acasă.
ÎNCĂRCARE
APEL PIERDUT
VERIFICĂ-ȚI MESAJELE VOCALE, HARRY!
Rahat…
- Alo? - Sunt Harry.
- Te-am tot sunat. - N-am telefonul.
- Oleg e cu tine? - Nu, a dispărut.
Sunt la secție. M-au pus să aștept, că nu e nimic suspect, dar eu știu.
- O să-l găsesc, bine? - Ce? Unde ești?
- Du-te acasă! - Dar, Harry, nu pot…
Du-te și încuie! Nu ești în siguranță la secție.
Ai încredere în mine! Trebuie, bine? Du-te acasă! Ai încredere în mine.
Ești gata să te duci acasă?
Salut, Harry!
- Eu și Oleg ne întrebăm unde ești. - Dacă te atingi de el, te omor.
- Unde sunteți? - Întrebarea e unde sunteți voi.
Ce vrei?
Vreau să îndrept lucrurile.
Nu e prea târziu.
- Tom, ascultă… - Dă-mi adresa.
- Tom, te rog! - Mă rogi?
Oferta mea ți-ar fi schimbat viața, dar tu ai ales să faci asta.
E vina ta.
Știi cum se aude când îi tai gâtul cuiva?
Cuțitul taie cartilajul.
Apoi se aude un șuierat.
Tom…
Zici că ești la dentist. Așa se aude când tai traheea.
E la căminul studențesc, camera 406.
La căminul studențesc. Bine. Vin cu Oleg.
Ajungem în 20 de minute.
Lăsați ușa deschisă. Stați pe jos, cu mâinile sus.
Tom!
Rahat!
Futu-i! Nu mai plânge!
Piese de Iggy Pop cu C. Începe tu.
Nu, termină.
„China Girl”.
Nu acum!
Mă ajută. „Candy”.
- „Cry for Love”. - „China Girl”.
Ai mai zis-o.
Sunt două variante.
„Cold Metal”.
Respiră!
Ține-ți mâinile la vedere.
Oleg! Ești teafăr?
Sigur că e teafăr.
Ești teafăr?
- Îmi pare rău. - Nu, nu!
Stai acolo. Ce dracu' faceți?
V-am zis să stați în cameră.
De la cătușe și de la cameră.
Scuipă-le!
Cred că trebuie să-ți schimbi planul.
Ce plan?
Cred că plănuiai să ne omori pe Aminov și pe mine în cameră,
să pară că l-am împușcat și apoi m-am sinucis.
Îți sună cunoscut? Asta i-ai făcut lui Ellen?
Ai uitat că te-a părăsit iubita
și că i-ai răpit fiul pe drum încoace.
A fost găsit cu tine,
iar tu aveai asta în buzunar.
Nu!
Știam că o să ne găsești.
Trebuia doar să fie cât de cât greu, ca să nu bănuiești nimic.
Stai! Oleg! Oleg!
Întoarce-te sau îl împușc pe Harry!
Asta e nasol la concediul de vară. Nu e mai nimeni la muncă, nu?
Adică?
Se amână totul, cum ar fi demontarea camerelor de supraveghere.
L-am sunat pe Otto. Fă-i cu mâna! Suntem filmați.
S-a zis cu tine.
Dă-mi arma.
Pe cameră se vede doar că am arestat un coleg
care și-a pierdut mințile și a răpit un deținut.
- Tocmai ai mărturisit în fața camerei. - Taci, Aminov! Ce tot spui? N-are sunet.
- Calmează-te! - Taci!
Apasă pe buton.
N-ai nicio șansă, Tom. Se filmează tot.
- În lift nu sunt camere. - Ce?
Treceți în lift!
Haideți, treceți!
Ți-am găsit pistolul, Harry.
L-am aruncat la ghenă.
Treci în lift!
Haide!
- Ia asta! - Isteață faza cu cheia!
Nu!
- Dă-mi drumul! - Oprește liftul!
Harry, ajută-mă!
Harry!
Îl omor, Harry.
Oleg!
Haide, Harry! Urcați la loc sau îi zbor creierii.
Dă-mi drumul!
Harry, te implor!
Oprește liftul! Nu!
- Ești teafăr? - Da.
- N-ai înghițit cheia? - Nu, era cheia de la pod.
Ne urmărește!
Luați liftul în sus și opriți-l între etaje.
Mă întorc, promit.
- Mamă! - Doamne!
Scumpule!
Ești teafăr?
- Sigur? - Da.
S-a terminat?
Deocamdată.
Bine.
Ți-a fost frică?
Nu, fiindcă am fost cu Harry.
Da. Trebuie să…
- Din păcate, trebuie să plec. - Ești sigur?
Vă e mai bine fără mine.
Cred că pot decide singură ce și cum.
Întoarce-te când termini.
Bine.
O să vă sun… O să încerc să vă sun când…
Da.
Da, așa vor criminaliștii.
Am identificat cadavrul din apartament și am raportat. E Toya Harang.
- Møller. - Bună seara, șefu'!
Ai încurcat-o rău. Ești conștient de asta? O să te caute toată presa.
Chiar și din străinătate. S-a auzit de curierul ucigaș și în SUA.
Da… Supraviețuiesc eu.
În orice caz, Martin Aminov a revenit în celulă.
E mai sigur să-l ținem acolo până aflăm mai multe mâine.
Încă ceva!
„Character”. Spune-i lui Harry.
- Da, e o piesă de Iggy Pop, șefu’. - Da, bine…
Chiar! Fusese arestat și Eikeland, prietenul tău.
Dar i-am dat drumul. E teafăr și nevătămat.
Dacă nu spui nimănui,
să știi că e posibil să fi avut ceva la bord.
Am vorbit și la Investigații Interne,
care cred că înregistrările din căminul studențesc
și declarațiile lui Aminov și Oleg o să fie mai mult decât suficiente.
N-o să ai probleme în urma morții lui Waaler.
Dar nu știu ce va face Sjølid
fiindcă l-ai scos pe Aminov din arest și ai intrat în apartamentul lui Barli.
Trebuie să închid.
- Maya la telefon. - Bună! Sunt Harry Hole.
Stai! Nu-mi spune unde ești!
- Poate îmi e ascultat telefonul. - Sigur e.
Îmi pare rău. N-am știut ce să fac. M-au amenințat că-mi iau fratele.
Da, mă așteptam la ceva de genul ăsta.
Dar ai ocazia să îndrepți lucrurile.
Îți dau un articol pe care îl poate publica Aftenposten.
Dar numai dacă ni se întâmplă ceva mie sau celor dragi.
Bine?
Bine.
Dar, dacă ți se ascultă telefonul, știe toată lumea.
Cauza decesului e clară, dar nu înțeleg ce e cu plăgile înjunghiate.
Trebuie să fie de la daltă.
Dar par mai degrabă făcute post-mortem.
Zici că a fost răsucit un cuțit.
Vreau să-mi dai o explicație.
De ce l-am scos pe Aminov din arest sau de ce am intrat peste Barli?
Nu, Doamne! De astea ne ocupăm noi.
Mai degrabă…
cu privire la idee.
Cum ți-ai dat seama că nu e un criminal în serie tipic?
Mulțumesc.
Nu mă refer la probe, mă refer la idee în sine.
Știai că Duke Ellington îi ruga pe cei care-i acordau pianul
să nu i-l acordeze perfect?
Nu.
Curierul ucigaș era prea bine acordat.
Părea corect, dar nu autentic.
M-am înșelat, Harry.
- Îmi pare rău. - Mda…
Ce voiam să spun e că n-o să-ți semnez actele de concediere.
Nu?
Nu pari prea încântat.
Ai primit alte oferte?
Da, două.
De la cine?
Øystein Eikeland vrea să mă ia șofer pe taxiul lui.
Și cealaltă?
N-a ieșit nimic.
Adevărul e că avem nevoie de tine.
Am nevoie de tine.
Așa…
Doar un naiv ar crede că Waaler e singurul polițist implicat în toate astea.
Vreau să ne ajuți să aflăm cine e în spatele tuturor.
Nu știu dacă…
Nimeni nu vrea să-și toarne colegii, înțeleg asta.
Dar îmi dai raportul doar mie, promit.
Bine?
Însă, când scrii rapoartele și când vorbești cu presa,
trebuie să păstrăm tăcerea privind contrabanda cu arme a lui Waaler.
Știu că îți cer mult, așa că tu decizi.
Înțeleg.
Dacă alegi să te faci taximetrist,
ți-a spus Waaler ceva
despre cine ar mai fi implicat?
A menționat vreun nume?
Ceva care să ne ajute?
Nu.
Bună treabă cu Barli!
Soțul e mereu făptașul.
Îmi trebuia un țap ispășitor.
Dacă nu se rezolva cazul și Lisbeth dispărea, mă bănuiau toți.
Mie mi se pare că îi spune că o s-o împuște.
Eu sunt.
Nu? Soțul e mereu făptașul.
- Bună! - Bună! Eu sunt.
Am ceva treabă. Putem să ne vedem la cină în schimb?
Da, nicio problemă.
Te iubesc.
- Și tu mă iubești. - Da, te iubesc.
E sigură Beate Lønn?
Soțul n-a fost bănuit niciodată. Beate nu l-a mai văzut, dar e sigură.
Da?
Despre ce e vorba?
Ți-ai ucis soția.
Ai intrat în banca unde lucra și ai împușcat-o în cap.
A jefuit o bancă ca să-și împuște soția? A pus totul în scenă ca…
Ca o farsă, da, exact ca Willy Barli.
Au orchestrat crimele ca să căutăm altceva,
un criminal în serie sau un spărgător de bănci.
Numărul apelat nu mai este în uz.
Ce facem acum?
Acum ne dăm la fund.
Și apoi… vom reveni.
BAZAT PE ROMANUL STEAUA DIAVOLULUI DE JO NESBØ
STRÖMSTAD, SUEDIA
Da, e Tom Waaler. A crescut pe strada asta.
Cum l-ai cunoscut?
Țin minte că îmi era milă de el.
Îl bătea taică-su și…
Se zvonea că nu doar atât.
Cred că taică-su era zidar, dar rămăsese fără muncă.
Bea mult și…
- Nu-mi amintesc mai multe. - Da, bine.
A zis că te cheamă Solo și că erați prieteni.
Da, sunt poreclit Solo, după magazin, dar…
Eu și Tom Waaler nu eram prieteni.
Nu prea avea prieteni.
Deloc?
Deloc.
Nu știu de ce. Țin minte că era destul de amabil, dar…
Genul care ajută bătrânele să treacă strada, genul cercetaș, dar…
Nu, era singuratic.
Puțin cam ciudat și…
Și apoi…
Moartea lui taică-su a fost ciudată. Asemenea accidente nu prea au loc acasă.
Adică?
Păi…
Una e să cazi când ești beat, dar…
Fix în lama cuțitului din mână?
Da…
Mulțumesc.
Subtitrarea: Alexandra Țone ână?