ВИПУСКНИЙ 11-ГО КЛАСУ
СТАРША ШКОЛА ГАРТЛІ
Ровене!
ШКОЛА РОЗБИТИХ СЕРДЕЦЬ
То коли я зможу подивитися твій фільм?
Що? Ти ж його закінчив, так?
Так, закінчив.
Він просто дуже особистий.
Будь-яке хороше кіно особисте.
Так.
ШКОЛА ГАРТЛІ ВИПУСКНИЙ 11-ГО КЛАСУ
Дякую.
Якщо чесно, я боюся того, що ти про нього подумаєш.
Обіцяю, мені сподобається.
Гарпер!
-Привіт. -Привіт. Як усе пройшло?
Тобто ніхто не здає з першого разу, тому я й не…
Але я здала.
Ти змогла…
Та це ж чудово!
Думала, що завалю паркування задом, але не зачепила бордюр.
Ні разу! Я так пишаюся. Передати не можу.
Що ж, так…
-Молодець. -Дякую, міс.
Привіт, Гарпер.
Привіт.
Що? Облиш! Годі.
Круто. Класна розмова.
Вибач, Ровен та Амері…
Я не хочу це робити, Малакаю.
Робити що?
Усі ці штуки колишнього, який ревнує.
Амері багато через що пройшла.
Ідеться не про це.
Мова про Ровена.
То тобі він досі подобається?
Ні…
Слухай…
Учора він зробив дещо дуже дивне.
Я маю сказати про це Амері.
Ти якось відчуваєш, коли вона щаслива, і хочеш із нею трахнутися?
Це не…
-Ні. Я… -Чому ти її просто не облишиш?
Бо я її, трясця, люблю, ясно?
Чорт.
Що б там не було,
Амері зараз дуже добре.
Не руйнуй її випускний, гаразд?
То як ви перемикаєтеся?
Холодний душ? Думки про мертвих цуценят?
Знаєш, тобі не треба перемикатися, так?
Це терпіння. І тобі ще так багато вчитися.
Отож, людоньки.
70% людей, які займаються сексом на випускному, потім шкодують про це.
Отже, наша місія — поширити інформацію.
-Поширити інформацію. -Так.
Якщо переконаємо бодай одну людину не ухвалювати сьогодні
паскудних рішень, воно того варте.
Шістнадцять днів, вишкребки.
ТРЕКЕР ЦЕЛІБАТУ
Сорок шість днів.
-Ого. -Так.
Шістдесят сім днів.
П'ятдесят три…
хвилини.
Вибачте. Самопідзвітність. Так.
Що на бога…?
-Боже. -Пробач.
Амері! Мої картки!
Знаю, розходитися важко, але що це таке, трясця?
Я не з Кешем, бо не контролюю свої потреби,
але можливо, якщо сильно постараюся,
ми знову будемо разом, і все буде добре.
Ні. Усе не так. Ти маєш зібрати докупи своє лайно.
Амері, я саме збираю своє лайно докупи.
Ні. Не клацай, дідько!
Амері!
Я не знаю, що ще робити.
Бувай, Амері.
Ти перший день капітан школи, а вже прогулюєш.
Не те щоб це добре.
Що ти тут робиш?
Думаю, Пташиний псих хоче знову пожвавити ситуацію.
Директорка Вудс несправедливо звільнила мене.
Тому сьогодні на випускному ми ще раз змусимо почути наші голоси.
Ми донесемо до учнів школи Гартлі
правду про пробуджені переконання.
Сьогодні наш Ґленровен.
Довіртеся плану.
Ти не можеш поїхати завтра. Так?
Ні, мама виходить на нову роботу в понеділок.
-Правда? -Так.
Але я не дуже вмію прощатися.
Я просто думаю, що кілька твоїх друзів можуть засмутитися.
Так, але я не знаю.
Іноді краще залишити щось несказаним.
У світі багато нещасть
від несказаного.
І хоч мені дуже важко прощатися, Малакаю Мітчеле,
я водночас дуже рада за тебе.
Перед тобою відкритий увесь світ.
Тому йди.
-Іди. -Так.
Дякую, міс.
Амері це бачила?
Ні, просто це так бентежно, і я хотіла показати спочатку тобі.
Це не звичний стиль Пташиного психа.
Про що ти?
Його інші атаки містили якісь моральні засади,
спроби провчити її.
Ця просто жорстока.
Хто настільки злий, щоб таке зробити?
Це твій шанс з'ясувати.
Усе добре.
Па.
-Привіт. -Привіт.
Усе гаразд?
Насправді, так, усе дуже добре.
Бувай, сучко.
ЛЮБЛЮ, МАЛАКАЙ
АМЕРІ
Звідки це фото? Схоже, вона зробила його сама.
Так, і порушила правило міс Оби: «ніякого обличчя на фото».
Вона надіслала його комусь, ким цікавиться.
Що ж, так, тоді Малакай?
Або Ровен.
Але вона займалася сексом із Малакаєм, коли ми знайшли мертву пташку,
а почерк Ровена не такий, як у записці в Амері в шафці. Бачиш?
Це почуття не Ровена. Малакая.
Ні. Вона розірвала записку про почуття Малакая…
Ні, я бачила, як Малакай її викинув, бо не хотів, щоб хтось побачив.
Він був дуже засмучений через це.
Добре. То це почуття Малакая.
І це почерк Малакая,
і він не такий, як у записці в шафці,
що означає, що в нас немає почерку тільки однієї людини,
якій Амері могла надіслати це фото.
Ровен.
Вона спізнюється.
Вона прийде.
Тобі не соромно давати їй цю дурну квітку?
Це романтично.
Це тупо.
Це ти так кажеш.
Але одного дня робитимеш це для дівчини.
Ні, не робитиму.
Слухай, це просто дівчина.
Це не просто дівчина. Це…
Ти така гарна.
Як і ти.
У мене є оце.
Дякую.
Де ви взяли машину?
Позичили одну з Роджерових.
-То ти готовий? -Готовий.
Добре.
Додав пляшку «Малібу» з маминої шафки з алкоголем.
Чуваче, я за кермом.
Без проблем.
-Принесу щось безалкогольне. -Добре.
Міс. Ви мали рацію.
Щодо чого?
Усі чоловіки лайно.
Ну, я цього ніколи не казала.
Не цими словами.
Чекай. Місі, це все, що ти винесла з моїх уроків?
Це мене дуже засмучує.
Ви ж не виголосите мені промову «не всі чоловіки», так?
Ні, я не збиралася.
Не хочу, щоб ти так почувалася у твоєму віці.
Це правда. Не всі можуть змінитися.
Але якщо ми віритимемо, що ніхто, то…
Не хвилюйся.
Сісі!
Пам'ятай, твоє тіло — храм, а не центр для відвідувачів.
Ось чому ти не подобаєшся мамі. Боже мій!
Ходімо.
Привіт.
Просто хотіла сказати,
що цю ніч варто запам'ятати, це не ніч для каяття.
Хіба це не…
Дуже люб'язно.
-Дякую. -Так.
Потанцюєте зі мною, міледі?
Дякую, люб'язний пане.
Цю ніч варто запам'ятати, це не ніч для каяття.
Іноді я думаю, чи не передозування жуйкою вплинуло на твій мозок.
Гарпер не п'є. Я не пам'ятаю, куди не підлив бухло.
Так, це нечесно.
Дідько! Яке це горнятко?
Боже мій, Мурахо, та поклич уже її на побачення.
Це так очевидно?
Скринька для прикрас? Благаю.
Думаєш, я їй подобаюся?
А Гарпер щось подобається?
Щоразу, як думаю про неї, це ніби десятиочковий удар.
Тобі слід сказати їй.
Ні, я не можу.
Я серйозно. Тобі нічого втрачати.
Ну, є ще моя гідність.
Ні, так питання не стоїть.
НЕ ТА НІЧ, ПРО ЯКУ ШКОДУВАТИМЕШ
Боже мій!
-Ти ідеш. -Ні, трясця.
Чорт забирай, так.
Ти провів у тій довбаній школі 50 клятих років,
а на випускному не був ні разу.
Я хочу одне фото,
одне твоє фото в костюмі.
Я не можу, добре? Не можу піти туди й побачити Даррена.
Це нечесно.
Я б зробив усе.
Чому має йтися про ту єдину річ,
знаєш, єдину річ, яку я в собі не можу змінити?
Ну, Дагі…
усю розгулюють із лайном у штанях.
Боже, бабусю.
Я серйозно.
У всіх є щось.
Ти й Даррен, ви жили у власному романі про кохання.
Зараз ти зустрівся з реальністю,
центром сантиментів, проблемами.
Стосунки не бувають безхмарними.
Ідеться про те, щоб знати, за що ти хочеш боротися.
Я не знаю. Я просто…
Я маю відчуття, що той,
хто буде зі мною, завжди муситиме йти на жертви.
Існують різні способи любити когось, бути з кимось.
Ти не мусиш грати за правилами інших.
І, якщо чесно,
це ніколи не було тобі притаманно.
Агов, сповільнися на секунду.
Дякую.
Я досі не розумію, чому ми не йдемо на випускний і не викриваємо його.
У нас немає достатніх доказів.
Маємо бути обережними. Амері з Ровеном разом.
Я не нищитиму її життя, доки не отримаю докази. Ходімо.
Насправді це типу круто.
-"Nutbush!" -"Nutbush! Уперед!"
Іди і зроби Nutbush! Зроби Nutbush.
Ти можеш зробити Nutbush! Так!
-Потанцюємо? -Так.
Що ти робиш?
Гарпер…
Я цілковито облажався.
Облажався в чому?
На початку семестру
ти казала мені спробувати дружити з дівчиною.
Я так і зробив.
Це чудово.
Бачити, яка вона крута. Пізнавати її.
Я облажався.
Як ти облажався?
Типу…
закохався в неї.
Мурахо, вибач, я…
Це було тупо.
Я мав бути твоїм другом.
Так і є.
Твій друг, отак.
Ми друзі, добре?
Слухай.
Усе гаразд.
Якби ти сказала мені у мій перший день у Гартлі,
що я буду тут, танцюватиму з тобою,
я б тобі нізащо не повірив.
Так.
Я теж.
Хочеш випити?
Так. Дякую.
Я взагалі сходжу в туалет… Попісяю.
Вибач. Я піду у вбиральню… дамську кімнату.
Ого, я почуваюся так, ніби все зіпсувала.
-Типу того. Я скоро буду. -Вибач. Добре. Бувай.
ВОСС: КІНЧАЇ, ЗБЕРІТЬСЯ БІЛЯ РОЖНА
Уперед.
Ти йдеш?
Хлопці, у вас є шоломи?
Молодці.
І що саме тут буде?
Єдиний спосіб вижити в ці дні й часи —
це повстати,
бути воїнами знову,
бо революція залежить від нас.
Ви це відчуваєте?
-Не дуже. -Так.
Я сказав: ви це відчуваєте?
-Так! -Так… Так, пане.
Бо цей пробуджений світ…
він простягнув пазурі до вас, хлопці.
Я бачив, як це сталося з моїм татом.
Я бачив, як мій тато, мій герой
благав,
принижувався, ішов на компроміс, а потім вибачався,
і через що?
Через серію звинувачень від групи заздрісних співробітників,
які явно хотіли його знищити.
Думав, це був просто жарт.
Що?
Я думав, його звільнили через жарт.
Так, і це стало масовою атакою.
-Через жарт? -Ні!
Через купу іншої брехливої фігні.
І в суді вона б не пройшла.
Бо Алекс з бухгалтерії відчувала знущання?
Чи Емілі з кадрів сказала, що тато надто довго обіймав її?
Тобто отакий цей світ зараз для чоловіків. Так?
Чоловіки щодня ходять по яєчній шкаралупі.
Може, ваш тато просто був мудаком.
Кріпися.
Тепер ти зі мною…
або проти мене.
Що ти обереш?
Глянь на нас!
Кумедно, як усе склалося.
Про що ти?
Знаєш, Квінні тут немає,
Даррен з пуританами.
Я прийшла на випускний з Ровеном, а не Малакаєм.
Божевілля, як усе може змінитися.
Але ці зміни на краще, так? Ти хочеш бути тут із Ровеном?
Так, однозначно. Я…
Проте я завжди уявляла, що цього вечора буду з Малакаєм.
Ти сумна чи ні?
Трохи.
Але знаєш, Ровен таке серденько, тож однаково.
Чоловіки.
Забудь про нього.
Про кого?
Про Малакая.
Йому не вистачило сміливості залишитися.
Просто розчинився у повітрі.
Про що ти говориш?
Цей пунш здається алкогольним.
Місі? Місі, розчинився де?
Швейцарія?
Маю йому подзвонити. Треба знайти мій телефон.
-Де мій телефон? -Він уже летить. Він поїхав.
Чому він мені не сказав? Чому він нічого не сказав?
Може, він намагався.
Про що ти?
Гарпер, про що ти говориш?
Я з ним розмовляла вранці.
Про що?
Він сказав, що любить тебе.
І що ти йому сказала?
Гарпер, що ти йому сказала?
Я типу сказала йому дати тобі спокій.
Що?
-Думала, ти цього хочеш. -А тепер він поїхав.
Не вірю, що ти це зробила.
Не можу повірити, ти вирішила замість мене.
Мені так шкода.
Боже мій. Це ти вдруге руйнуєш мої стосунки з ним.
Які стосунки?
У вас їх не було. Ти їх не хотіла.
Тому я сказала те, що сказала.
Думаєш, він би залишився?
-Можливо! -Маячня.
Світ не так влаштований.
Класика. Ще більше твоєї понурості.
Це зветься реальністю, Амері.
Що ж, принаймні я маю серце. Бо твоє — шмат собачого лайна.
Що?
У голові це звучало краще. Пішла ти.
Припини це. Я з тобою не битимуся.
Весь семестр ти казала, що з тебе годі драми,
з тебе годі того, як він до тебе ставився.
А тепер що? Ти знову закохана в Малакая?
Так! Я люблю Малакая. І завжди любила.
А тепер він поїхав.
Ровене!
Амері! З дороги!
-Амері! -Годі цього.
Це тут. Дім Ровена.
Постій на чатах.
ЗАБУТИ АМЕРІ
ІНОДІ ТРЕБА ПРОЙТИ КРІЗЬ ВОГОНЬ, ЩОБ ВІДРОДИТИСЯ
Ми — пуритани.
І навіть якщо вони розривають наші серця,
навіть якщо вони плюють нам в обличчя, ми поширюємо інформацію. Так!
Ти нюхаєш клей? Що ти робиш із цим людом?
-Що? -Це підзвітність.
Ні, Даррене.
Слухай, я… без образ.
Це не ти.
Але я можу бути.
Ідеться не тільки про секс зі мною, Кеше.
Гей, вилупку.
Вибач. Я…
Вибачте. Слухайте всі.
Що це за вибрик КІНЧАЇВ?
Знаю, я повівся паскудно з кожним із вас якимось чином.
Звали, Павуче!
Я, трясця, намагаюся перепросити, ясно?
Я облажався.
І я не виправдовуватимуся.
Я все це беру на себе
і я знаю, що ви, імовірно, не вірите мені,
але я хочу бути…
кращим.
І не тому, що чекаю чогось від вас.
Ідеться не про це. Я маю зробити це для себе.
Бо інакше…
Я знаю, імовірно, ви більше ніколи зі мною не розмовлятимете.
і я цілковито розумію чому.
Я просто сподіваюся, що зможу бути гідним вашої поваги
одного дня.
Ви завжди кажете мені закрити рота.
Отож, думаю, настав час це зробити.
З цієї миті.
Агов! Там банда Недів Келлі біля рожна!
Що?
Це наша остання заява.
Нам не закриють рота!
Що?
Кажу, це наша остання заява.
Ні, я не можу вас зрозуміти, бо у вас смітники на головах.
Я сказав, це наша остання заява.
Нам не закриють рота!
Ви спостерігали за незліченними виявами несправедливості
щодо чоловіків у школі Гартлі!
І ви зруйнували їхні можливості в майбутньому
та знищили цю школу!
Точно. Тут нема на що дивитися.
Усі, повертайтеся назад на наш чарівний випускний.
-Це найкращий вечір… -Навіть хлопці,
яких вважали невразливими,
можуть стати жертвами невпинних кампаній
пробудженої бригади.
Чому ви досі тут? Ходімо.
Давайте не будемо слухати "ВОЛОДАРЯ перснів".
-Ідіть! -Назад усередину.
Тімоті, ви соромите себе.
Ви соромите себе.
Я не дозволю вам викладати моїм учням ці дурниці.
Тому я раджу вам забратися з території школи негайно.
Або що?
Або я викличу поліцію.
Добре.
Добре, гаразд.
Але перш ніж ми підемо,
ми залишимо підпис
для всіх чоловіків-жертв там.
Тож вони знатимуть, що ми продовжуємо нашу боротьбу
за людство!
Це типу третє яєчко?
Дідько.
-Що тепер робити? -Чорт.
Тікайте!
Ровене!
Благаю, Ам. Можемо із цим розібратися?
Просто дай мені спокій.
Тут є хтось?
Амері.
Можеш дозволити мені пояснити? Я…
Замкнено.
Чекай. Дай мені спробувати.
Що, трясця, відбувається?
Мене звати Ровен, але діти кличуть мене Бараболем.
Бараболь.
Мені 12 років. Я маленька товста безволоса картоплина.
Мене для неї не існує,
але все моє життя, здається, обертається навколо того, щоб кинути погляд на Амері
у парку скейтерів.
Потім одного дня…
шанс.
Ми називаємо його Еґґо.
Щодня я приношу Еґґо в парк.
Ми дбаємо про нього разом.
Потім усе йде під три чорти.
Ми вирішуємо влаштувати похорон для Еґґо.
Інші діти збираються навколо й починають сміятися з нас.
«Що за малеча, похорон для пташки».
Амері соромно.
Вона каже їм, що це була моя ідея.
Вона йде від мене геть.
Стіни дамби падають.
Я відчуваю, що більше ніколи не буду в нормі.
Я маю зробити щось, будь-що, щоб спинити біль.
Мій маленький брат Джетт… він наляканий.
Каже мені припинити, але я не можу.
Він іде покликати батьків, але вони через дорогу на барбекю.
Він не помічає машину.
Тепер пам'ятаєш мене?
Так.
Ти.
Ти Пташиний псих?
-То ти повернувся, щоб розібратися з нею? -Ні-ні.
Я поїхав у Даббо з татом, щоб мені стало краще.
І мені стало краще.
Я повернувся, готовий жити далі.
Але ти не згадала мене.
Я тебе не впізнала! Ти так сильно змінився.
А ти взагалі не змінилася. Досі егоїстка.
Досі ображаєш людей.
Випусти нас негайно.
Випущу.
Просто хочу, щоб вона зрозуміла.
Зрозуміла що? Чому ти робив усю цю фігню з нею?
Гарпер, годі! Це не має значення.
Має. Він чинив насильство!
Його брат помер.
-Це не виправдання. -Він був травмований.
Мені не треба, щоб ти мене жаліла.
Я відчуваю дим.
Я, трясця, відчуваю дим!
Ти маєш випустити нас негайно!
-Ні, поки вона не зрозуміє. -Вона тобі нічого не винна!
Вона ображає людей.
Ти ображаєш людей.
Ти ображаєш нас!
Дим заходить під двері!
Що ти зробив?
Ровене. Прошу, я…
Що я можу зробити? Що я можу зробити, щоб виправити це?
Я маю повірити, що ти шкодуєш.
Ровене, я шкодую.
Я шкодую про сьогодні й про те, що лишила тебе на майданчику.
Ні.
За що тобі шкода?
Шкода, що я жахливо повелася з тобою разом із тими дітьми.
Ні! За що тобі шкода?
-Мені шкода, що я не впізнала тебе. -Ні!
За що тобі шкода?
За що ти хочеш, щоб мені було шкода?
За вбивство мого брата!
Я не можу вибачитися за це.
Те, як я вчинила з тобою, було неправильно,
але я не вбивала твого брата.
Тоді чия це провина, Амері? Хто в цьому винен?
Скажи мені, хто в цьому винен. Скажи.
-Ні. Випусти нас! -Ровене? Прошу!
Думаю, вони останні.
Де Амері й Гарпер?
Хтось бачив Амері чи Гарпер?
Чи Ровена?
Що як він тримає їх там?
Квінні? Квінні, повернися!
Квінні, ні!
-Квінні, ні! Квінні! -Ні! Ні. Даррене, я не пущу тебе.
-Ні. Я не дам тобі піти. Ні. -Квінні!
Я не можу дихати.
Ам, мені шкода через Малакая.
Я просто не хотіла, щоб тебе знову скривдили.
Я знаю.
Мені шкода, що я назвала твоє серце шматом собачого лайна.
Воно якесь таке і є.
Думаю, я зачинила цю частину себе.
Замкнула двері.
Після всього.
А зараз це навіть не має значення.
Ми тут помремо?
Амері!
Гарпер!
Ровен Каллаґен із Даббо.
Селюк, але дуже любить кіно.
АУДІОВІЗУАЛЬНИЙ КЛУБ
Де вони?
Що ти з ними зробив?
Боже мій! Гарпер?
Гарпер? Ти як?
Добре, ходімо. Ходімо.
Ходімо. Усе добре.
Уся школа вибухає.
Ровене, ми маємо йти!
Ам, ти маєш допомогти мені з нею!
-Ми не можемо лишити його тут! -Тоді ми помремо з ним!
Прошу, Ровене, треба йти.
Гарпер помре.
-Нам потрібна допомога! -Добре.
-Можеш її туди дотягнути? -Що?
Донесеш її звідси?
Але що ти робиш? Амері? Ам? Амері?
Гей.
Прошу, Ровене. Прошу…
-Я його вбив. -Ні, не ти.
-Я причина, чому він помер. -Ні.
Твій брат вийшов на дорогу, бо любив тебе.
Ти любиш його. Він знав це. Добре?
То ти не думаєш, що він збіситься, якщо ти помреш через нього?
Добре.
Отож, бери мою руку, іди зі мною,
вибираймося з цієї палаючої лайняної діри.
Так.
Це символ.
Символ.
Вогонь — символ фенікса, який повстає з попелу,
і я цей символ.
Я фенікс!
Нарешті, ти все з'ясувала.
Звісно, з'ясувала.
З допомогою Саші.
Квінні, мене це гнітить.
Ти — моя людина. І мене гнітить те, що сталося.
Мені шкода.
Шкода через усе.
Я хотіла показати вам, як воно, коли я не стараюся.
Хотіла, щоб ви побачили, скільки я роблю неочевидного, чого ніхто не бачить.
Я вдавала ту, якою, на мою думку, мала бути, усе своє життя.
Не думаю, що я тепер знаю, хто я.
Я з'ясую це, але не хочу втратити вас у процесі.
Не втратиш.
Я буду поруч.
Бачите?
От що буває, коли ми сваримося.
Так.
Пропоную… більше ніколи не сваритися.
Імовірно, сваритимемося.
Але це нормально. Я люблю вас обох.
Ти могла дати мені померти.
Гадаю, так, але тоді я б почувалася ще більшою падлюкою.
Ти не падлюка.
Думаю, мені просто було легко зробити тебе лиходійкою.
Але ти не така.
Не знаю, чи хоч хтось такий.
Думаю, можливо, ми купка дітей, які лажають,
але стараються з усіх сил.
Мені шкода.
-Радикальна чесність, чувак. -Так.
Ми так і не дотанцювали.
Не думаю, що тобі слід танцювати.
Це просто еквівалент 1000 сигарет.
Я не в настрої танцювати.
Як і я.
Ми з тобою були нічого так разом.
Квінні, я…
Не знаю, чи це хороша ідея.
Сашо, ні, я про те, чи не хочеш ти бути моєю віцекапітанкою?
Трясця, так, хочу!
Круто. Добре.
Але віцекапітанкою чого?
«Чого?» Школи не лишилося.
Я рада, що ти не помер.
Думав, може, тобі б цього хотілося.
Тоді я б так і не дізнався, чи ти здатен замовкнути.
Отож…
-Не кажи, що ти попереджала. -Ні. Я не збиралася.
Знаєш, це залежить від того, чи будуть у нас класи,
але мені цікаво, чи ти хочеш,
знаєш, знову вести сексуальне виховання.
Я з радістю.
Це добре.
Але думаю, я можу його змінити, знаєш,
подбати, щоб там було щось для всіх.
Так.
Злиття.
Так, точно.
-КІНЧАСГ-шники. -Добре. Ого.
Я цього не казала.
Може СГЧАЇ?
Ого, добре.
А як щодо СГКНЧ?
-Добре. Годі. -СГК… Так?
Добре, годі. Я більше не буду.
АМЕРІ
Що тепер буде?
Уявлення не маю.
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк