O VARĂ ARTIFICIALĂ
- Poftă bună! - Mersi!
Ai ajuns prieten bun cu Alex și gașca lui.
Da. Sunt de treabă.
Mai ales Louise.
Daan, las-o moartă, băiete!
- Ce? - M-ai auzit.
Ai grijă!
Cu bogătașii, nimic nu e cum pare.
- Jacques… - Vor folosi împotriva ta tot ce le spui.
- Așa face oricine. - Nu fi naiv!
N-o să te considere egalul lor.
Nu degeaba sunt bogătași!
- Zi-mi când să opresc! - Sigur.
- Ai pierdut ceva? - Lănțișorul.
Incredibil! Lucrează doar de o zi și deja a șterpelit ceva!
Bona cea nouă?
Dragă, tu ai angajat-o!
- Așa e. - Haide! Nu începe iar!
Caută-l bine!
- Ce cauți cu imbecilul de mine? - Dragostea e oarbă, Alex.
Taică-tău?
- Tot ce fac i se pare ridicol. - Poți deschide clubul fără el.
- Nu. - Ba da.
Poți.
- Louise… - Simt miros de cărniță.
Termină!
- Nu acum. - Bine.
- Ce face tatăl tău? - Nu știu.
Jan! A venit organizatoarea de nunți.
Bună dimineața!
Scuze! Bună dimineața, domnule! Sunt Melissa, noua bonă.
- 'Neața, tati! - 'Neața!
Cafea, domnule?
Avem noroc de vreme bună.
- Bună dimineața. - Doamnă.
Fursecuri!
Olivia, ai văzut lănțișorul cu piatră roșie? L-am pierdut.
Nu.
Un fursec?
Mă feresc de zahăr.
- Cafea! - Acum o fac.
Rahat! A ajuns mai repede.
- Cine? - Christine!
Nu-s gata. Hai în bucătărie! Bona îți face o cafea.
Azi comanzi?
Tati!
- Tati! Azi comanzi? - Da.
- Tata comandă sămânță. - Frumos! Plantați flori?
Nu. Sămânță de armăsar.
- Miere de amoc. - Olivia!
- Miere de amoc? - Spermă.
- Spermă… - Bună dimineața!
- 'Neața! - Bună!
'Neața! Sunt Melissa, bona.
- Ești olandeză? - Da. Ce chestie!
- Cafea? - Nu stau mult.
- Dar un fursec… - Serviți-vă!
- Da… - Bună!
- Plecăm? - Da.
Să ia haine curate când iese!
- Desigur. - Minunat!
- Pa! - Pa!
- E gândacul verde de iunie? - Da.
E des întâlnit în cursul lunii ăsteia.
Dar bijuteria colecției mele e gândacul sihastru.
Osmoderma eremita. „Eremita” înseamnă „sihastru”.
Vreme de 75 de ani, s-a crezut că specia a dispărut.
Dar au găsit recent câțiva într-o scorbură, lângă Bruges.
El e soțul meu, Jan.
Fiica mea, Louise, și iubitul, Alexandre Vandael.
- Fiul lui… - Patrick Vandael.
Am organizat multe evenimente pentru ei, ca împărtășania Oliviei…
- Nu știam că Louise e fata dumitale. - Da.
Vorbeam despre culori, nu-i așa?
Le-am stabilit pentru fețe de masă și șervețele.
- Vor fi crem, da? - Da. Jan?
- Hai și tu! - Scuze, draga mea!
E o urgență la spital. Îmi pare rău. Ne vedem mai târziu.
Mă rog. Deci crem. Albul nu se mai poartă. Și vremea frumoasă…
- Hai s-o ștergem! - Mersi!
- Așa e… - Scuzați-ne!
- Plecăm și noi. - Bine.
- Baftă! - Louise!
Eu n-aș folosi doar crem…
Ce tâmpenie! Mama se gândește doar la nunta asta afurisită!
Planificatoarea sună tot timpul. Emilie se mărită cu fiul unui mahăr!
- N-ai șters voma? - E pe exterior, nu?
Și e topită după Dubois. Nici asta nu-i place tatei.
Când e sătul, e sunat ca prin minune de la spital.
- Alex! - Ce-i?
Hai!
Poftim!
- Ce-s astea? - Haine de călărie din dulapul mamei.
- Nu-i o idee bună. - N-o deranjează.
Cred că-ți vin. Va fi grozav!
Bună!
- Ia te uită! - Salut!
- Salut, amice! - Sunt vii!
- Bună, frumoaso! - Cel mai arătos!
- Cum a fost ieri? - Bine. Îl păstrez.
Mai bea! Cui pe cui se scoate.
- Bună! - Bună!
Bea mai departe!
- Daantje, ai ajuns cu bine aseară? - Sigur.
- Și tu? Te-a durut rău capul? - Nu. Vii și tu cu barca?
Așa ai zis ieri.
- Cred că Louise s-ar bucura. - Da.
Vezi de echipament? Trebuie să ne schimbăm.
- Vezi să nu… - Ne „schimbăm” și noi.
Sunt convinsă.
- Ce te-a apucat? - Ești al dracului de sexy!
Ceilalți ne așteaptă.
Să aștepte!
Alex!
E mult mai mișto așa.
- Și ție îți place. - Din cauza anturajului.
Doar să te anturezi cu cine trebuie.
Alo! Unchiul Jan e la ușă!
- Frumos! - Mai aproape!
Frumos așa!
Hai! Mai repede!
- Ce a zis? - Vrea mai repede!
Ai mare noroc cu Alex.
Nu-i așa?
Vino! Barca așteaptă.
- Mai repede! - Viteză!
Mai repede, Melissa!
Haide!
Mai repede!
Doar atât poți?
Mai repede!
Haide!
Nu știi să călărești, nu-i așa?
- Nu-i nimic. Nu-i spun mamei. - Bine.
Un accident nautic.
Lângă clubul de pe plajă.
- Alex! - Lex!
Alex!
- Alex! - Lex!
Daan, nu respiră! Alex!
Nu-l ajută. Alex!
Haide, Alex!
- Vine ambulanța? - Da.
- Haide! - Alex!
Puiul meu…
- Ți-e bine? - Da.
Ne-a șocat apelul Louisei.
- Bună, Louise! - Bună!
Nu-mi place să primesc așa vești. Ce-a fost asta?
- Bună! - Bună ziua!
- Tu cine ești? - Sunt Daan.
- Îmi pare bine. - Bună!
Lucrează pe plajă. L-a salvat.
Ești salvamarul lui Jacques? Nu știu cum să-ți mulțumesc.
- Mamă, te rog! - Ce-i?
Daan nu e salvamar. Suntem prieteni.
- Prieteni buni. - Bun așa! Dar pot să-i mulțumesc, nu?
Cum s-a întâmplat?
Nu știu.
Cât te țin internat?
- O noapte dacă ies bine analizele. - Nu-i așa de rău.
- Alex, plec la serviciu. - Bine.
Amice!
Doamnelor…
- Cum ajungi? - E o stație de autobuz în față.
Așteaptă! Ia un taxi, tinere!
- Poftim! - Nu-i nevoie. E prea mult.
N-am mărunt. Bea ceva să sărbătorești!
Poftim!
- Te duc eu cu mașina. - Bine. Mulțumesc!
Ca să sărbătorești. Mulțumesc!
Pa, scumpo!
Bun.
Îi trimit mesaj tatălui tău că ești teafăr.
Frumos aparat!
Ești fotograf?
Nu. Asta aș vrea să studiez, dar e prea scump.
Majoritatea fotografilor nu au studii.
- Cunoașteți mulți? - Am o galerie de artă.
Arătă-mi fotografiile tale, dacă vrei!
Bine.
- Ce-i? - Te împrietenești cu personalul?
- Compensez. - Zău?
Nu vreau să știu. Ce zic ceilalți prieteni ai tăi?
Pe Louise și Victor nu-i deranjează. Matti face ce zice turma și Margaux…
Margaux e rasistă.
Eu nu sunt, dar ai grijă să nu profite de tine!
Mamă, cum recunoști un rasist?
Spune: „Nu sunt rasist, dar…”
- Ce-i? - Sunt prietenă cu Christine.
Sigur. Atunci e-n ordine.
- Pleci? - Da.
Scumpul meu!
- Ai cum ajunge acasă? - Da.
Ia te uită! Cea mai frumoasă fată din Knokke.
- Lingușitorule! - Margaux și restul au plecat adineauri.
Ce vrei să bei?
- O cola fără zahăr. - Imediat aduc!
Ce zici de viitoarea mea soacră?
Părea cam înțepată.
- Mama o întrece. - Serios?
Da.
- Ce au zis după ce am plecat? - „E un băiat de ispravă.”
Un băiat de ispravă? Pe bune?
- Da. „E un erou adevărat”. - Un erou?
Nimic de genul: „De când umblați cu imigranți?”
- Au zis că ești din „personal”. - Da, sună mult mai bine.
- Mă crede un imbecil. - N-ar spune asta!
Ba a zis-o! Erai de față, nu-i așa?
Ce-i? Și cu tine se poartă de tot rahatul!
- Alexandre! - Ce-i?
Eu și tatăl tău avem niște probleme, dar ne iubim.
Când nu iubește pe altcineva.
Ce spui?
Ascunzi ceva?
- Alexandre? - Nu.
Nu-i nimic. Scuze!
Am set complet!
- Probabil joci des cu părinții. - Nu. Sunt prea ocupați.
Tata construiește blocuri-turn și stadioane.
Și mama ta?
E ocupată cu organizarea de evenimente și cu operele de caritate.
Donații pentru săraci?
- Bună, mamă! - Bună!
Ce face Alexandre?
Se simte bine. Probabil că-l externează mâine.
- Totul va fi bine. - Jucați cu noi?
Mamei nu-i prea place.
Bine. O partidă!
- Pe bune? - Da.
Păcălici cu cai!
Amestec cărțile.
M-AM SĂTURAT DE SPITALUL ĂSTA AFURISIT
VREAU SĂ PLEC DE AICI!
I-au făcut o farsă nasoală.
Păzea! Ai grijă să nu cazi!
Set complet!
Am câștigat.
Set complet!
Nu se poate! Eu am doar trei. Cine are ultima mea carte?
Mereu se pierd printre perne.
Uite-o… Mami, lănțișorul tău!
Nu-l mai găseam!
Bravo că l-ai găsit!
- Mai jucăm, Melissa? - Da.
Jucați, doamnă?
Lasă politețurile!
Distrați-vă!
VIN LA TINE
IUBITO, UNDE EȘTI?
Ai pățit vreun necaz?
Da.
- Unul mare? - Păi…
De 1,8 m înălțime.
Chipeș.
Înfumurat, internat în spital, care-și plânge de milă.
E vina mea.
Că a căzut.
Eu cârmeam…
Uneori mă calcă rău pe nervi.
O clipă e nesuferit. În următoarea, e fermecător.
Eu nu mi-l amintesc fermecător.
Poate e doar o mască și e de fapt băiat bun.
Uneori mă întreb…
Ce?
Poftim!
Ce e?
- Ce-i ăsta? - Un dinte de rechin.
- Ți-l dau ție. - De ce?
De ce?
- E o prostie. Lasă! - Da. Încerci să mă consolezi?
- Da. - Cu un dinte de rechin?
- Exact. - Daan, nu am zece ani!
Scuză-mă!
Când ai zis
„Uneori mă întreb”…
am văzut o fetiță de zece ani.
Care suferă, dar nu poate spune nimănui.
- Ce-i? - Bine.
- Ce vrei? - Dintele de rechin.
- Îl vrei? - Da.
- Acum? - Da. M-am răzgândit.
- Te-ai răzgândit? Bun. - Da.
E prea târziu. Păcat.
- Vreau dintele. Dă-mi-l! - Încearcă să-l iei!
Dă-mi naibii dintele! Daan!
- Mulțumesc! - Cu plăcere.
RĂSPUNDE DRACULUI! UNDE EȘTI?
Dintele ala poate… Ce faci?
Dintele poate avea între 40 și 65 de milioane de ani vechime.
- E scump? - Nu, dar e rar.
Zău?
- Te face fericită? - Da.
Vezi? Banii nu te fac fericită.
Dar te ajută să te distrezi.
- Și lucrurile ieftine sunt distractive. - Așa e.
- Nu vorbesc despre sex! - Bine…
Am fost în vacanțe grozave cu familii care au economisit pentru asta.
Bun.
- Ai fost vreodată în camping? - Normal.
- Serios? - Da. Când eram mică.
- Chiar așa? - Da.
- Unde? - În Campingul… Francez.
Campingul Francez… Mai lasă-mă!
Recunosc.
N-am fost.
Eu merg chiar acum într-un camping.
Răspunde odată!
- Ați sunat la Louise. Lăsați mesaj! - Fir-ar!
- Dle Vandael, v-a văzut medicul? - Da. Totul e bine.
- Nu plecați fără permisiune. - Ba da.
- Ba nu. - Ba da!
Mergem în camping!
- Nu erai… - Unde-i tata?
Sunt Melissa, noua bonă.
- Unde-i tata? - Probabil că în birou.
Iar începi cu Crazy Lulu?
Nu-ți pasă de mine?
- Adică? - Vin de la spital.
Mi-a zis mama ta.
Am hotărât ceva.
Deschid Crazy Lulu. Imbecilul nu te va mai deranja.
Nu ești doar prost.
Ești și fudul! Nu pleci când vorbesc cu tine!
- Te joci cu focul. - Am ce-i povesti mamei.
Cum ai plătit tabloul…
Nu te-ai putut abține.
Iarăși, cu o prietenă de-a ei?
Ieși!
Potolește-te! Calmează-te!
Ieși imediat!
Ieși dracului!
Să nu te mai văd! Mă auzi?
E ultima oară când mă ameninți în casa mea!
Patrick! Ce se întâmplă?
Futu-i!
Subtitrarea: Irina Para ă?