O VARĂ ARTIFICIALĂ
PARADISUL SURFERILOR
BUN-VENIT ÎN PARADIS
- Daan? - Bună!
Bună. Thomas.
- Încântat! - Și eu.
- Vrei ceva de băut? - O cafea.
- O cafea, te rog! - Mulțumesc.
- Mă bucur că ai venit. - Mersi!
Nu am un glob de cristal, dar…
Creierul trimite tot mai multe impulsuri către musculatură, deci…
Oricum, este excepțional.
Și e un semn bun.
Auzi, Patrick?
Cică e de bine.
Da, bine.
Îl ții?
Ia te uită!
Așezați-mă!
- Ți-e bine? - Da.
Grozav!
Cine s-ar fi gândit acum câteva luni?
Eu.
- Mai știi ce cămăși purta? - Da. Și se umfla în pene.
Desfăcute cât să se vadă tatuajul.
- „Apără-mă de dorințe”. - Exact.
Ce urâțenie! Da…
- Tatăl tău era un om bun. - Da.
Când era treaz și toate mergeau bine.
A avut destule necazuri.
Din cauza acelei familii.
Vandael.
Da.
Ei l-au împins la moarte.
Oricum, n-ar recunoaște niciodată.
Barul era viața lui.
Pentru ei, e doar o afacere. O tranzacție.
Și moneda a fost viața tatălui meu.
- N-o să găsești dreptate aici. - Depinde.
Mamă! Nu știu…
Marie-Ange și Albert! Ce surpriză!
- Ce-i? - Unde e Jan?
- La spital, cu o urgență. - Fiul meu e dezamăgit și furios.
- De ce? E vorba de Emilie? - Emilie e o târfă.
Nu primim stricate în familie.
Și-a făcut de cap cu individul ăla… Cum își spune? „Lupul rău”.
Nu pot să cred!
Parveniții ăștia se dovedesc mereu niște scursuri.
- Tu ești scursură! - Taci!
- Tu… - Vino, Marie-Ange! Am terminat.
O să vă caute avocații!
Ce a făcut Emilie?
Louise, nu mai vreau încă un scandal în familie!
Nașpa. Nu iese mereu cum vrei tu.
Doar atât cari?
- Știi ce grele sunt? - Ia asta!
Nu, Alex. Haide…
- Nu. Pe bune? - E adevărat.
DA, AM DESCHIS
Mersi pentru cafea! Înțeleg de ce te plăcea tata. Ești băiat bun.
- Mersi! Să ne mai vedem! - Da.
- Nu-i lăsa să te ia de sus! - Nu. Totul va fi bine.
- Daan. - Lex.
- Îl știi pe Thomas? - Nu te privește.
- Și-o trage cu bunică-mea… - Ce?
- E dubios. - Alex, du asta!
- Margaux… - Ce faceți?
- Nimic. - Sunt pentru Louise. O surpriză.
- N-ar trebui să vin și eu? - De ce?
- Poate pentru că e iubita mea? - Marfă!
- Ratatule! - Lex!
Pe bune?
- Mă duc la mama ta. - Poftim?
La galerie.
Să lucrez.
- Baftă! - Lex, nu mai car încă zece!
Drăcie!
Frumos, nu?
- Christine, n-am cuvinte! Este… - Superb, Daantje.
- Așa arată talentul. - Extraordinar!
- Meriți, puștiule! - Mulțumesc din suflet! Nici nu știu…
Nu pot să cred!
Mulțumește-mi când vin banii în contul tău. Și în al meu.
Cu grijă!
Daan, ce părere ai? Mai merg niște fotografii aici?
Aluminiu? Pânză? Sau așa, întinse pe perete?
Cred că le prefer așa. Nu le mai trebuie nimic.
A găsit o femelă. Dar și celălalt.
Ca să o cucerească, trebuie să lupte.
Cărăbușii masculi își folosesc coarnele sau mandibulele
drept arme în aceste încleștări, ca să-și dovedească rivalii.
Cel mai puternic și dominant învinge, asigurându-și dreptul la împerechere.
Ce bine că vorbești din nou!
Toți se bucură pentru tine.
E momentul să purtăm o discuție serioasă.
…este un semn de gene bune.
După luptă, masculul învingător se împerechează cu femela,
care va depune ouă într-un loc sigur, ascuns.
Nu.
Luptele au un rol crucial în reproducerea cărăbușilor,
asigurând transmiterea genelor masculilor cei mai sănătoși.
Nu doar le asigură celor mai puternici…
Cărțile s-au reîmpărțit, Patrick.
…dar au și un rol-cheie în…
Dar paza bună trece primejdia rea.
În ecosistemele unde…
Nu.
…descompunere sau polenizare,
reproducerea selectivă păstrează sănătatea generală a mediului.
Dacă nu ești atent, poți pierde tot.
Transmițând trăsăturile superioare,
masculii dominanți contribuie la supraviețuirea și adaptarea speciei
în mediile aflate în schimbare.
…în regimul comunității de bunuri.
Toate posesiunile curente și viitoare
și toate bunurile le aparțin ambilor parteneri.
Bun. Dacă puteți semna aici,
în calitate de judecător de pace al municipalității Knokke-Heist,
declar că domnul Thomas Peeters și doamna Jacqueline Vandael
sunt acum căsătoriți.
Iepurașule!
Bravo!
- Să sărbătorim! - Ar trebui.
- Întârzie. Tipic! - Am zis că vom fi amabili cu ea.
- Delicioase măsline! - Eu le-am ales.
18:30, ZWIN? CU ȘIRETUL. CEVA DRĂGUȚ.
VII ODATĂ?
- Daan vine? - De ce ar veni?
Nu știu.
Ce drăguț!
Bună, Daan!
- Salut! - Bună!
- Marfă țoale! - Mersi.
- Ce faci, Matti? - Așa!
- Haide, Matti! - Așteptăm musafira de onoare.
- Mi-e sete. - Haide!
- Ai văzut exponatele? - Da. Sunt grozave, nu?
Da. Sunt frumoase.
- Daan? - Da, mersi.
- Nu mă hotăram între pânză și hârtie. - Și?
- Le-am combinat. - Bun.
- Unele merg pe pânză… - Sun.
- Dar nu le trebuia altceva. Ajungea. - Ai dreptate.
Spune-mi unde este!
Știi deja ce a pățit sora ta.
Da. Dar nu știu unde a dus-o tatăl tău.
Nu va spune.
Nu?
Am dreptul să aflu.
Cine îți dă dreptul ăsta?
Cine mi-l dă?
Poate ar trebui să urmezi Dreptul.
Ce importanță are?
Poftim?
Unde e cadavrul ei.
Aș avea șansa să-mi iau rămas-bun.
O fi dus-o pe un șantier.
Dar deschidem câte 70 anual.
Alex, ce dracu'! Nu mă hărțui!
- Ce-i? - Închide ochii!
- Alex, n-am chef. - Haide! Distrează-te!
Ești mai frumoasă când zâmbești. Bun. Așteaptă…
- Să ai încredere în mine! - Bine.
Ușor, cu grijă…
La stânga. Întoarce-te puțin! Atenție, e la vale!
Așa.
Ești bine?
- Dar se rezolvă. - Normal.
Acum, cu grijă, încă puțin. Stai!
- E bine? - Da.
- Ești gata? - Da.
Surpriză!
- Brunch cu băuturică în Zwin. - Cu ce ocazie?
Toată lumea vrea să-și ceară scuze. Victor, începi tu?
- Termină, Alex! - Ce?
- Termină! - Bine. Ia loc!
Bună!
Louise e aici. Începem în sfârșit?
- Da. - Te rugăm!
- Poftim. - Mi-l reumpli?
Așa…
- Mersi! - Poftim.
- În cinstea cui bem? - Louise.
Zwin.
- Nu te opri! - E cam rece.
- Bine. - Da.
- Noroc! - Da.
- Așa! Noroc! - Noroc!
- Priviți-vă în ochi! Daan! - Noroc, scumpo!
E bun.
- Știe, e la al treilea pahar. - Să nu vomiți iar!
Jur că nu vomit în seara asta!
- Aleluia! - Bagi mâna în foc?
- Bună, mamă! - Emilie.
Deci…
Albert și Maria-Ange m-au vizitat dimineață.
Da.
Păi? Atât ai de zis? „Da”?
Nimic altceva? Ca tatăl tău, aștepți să treacă.
Ți-am spus de multe ori. Nu asta voiam. Nici acum nu vreau.
Încă e aici?
Da.
Pe bune?
Și rămâne.
Bună ziua!
Jean-Jacques.
- Angelique. - Îmi pare bine.
Și mie.
Și acum? Divorțezi la două luni după nuntă?
Pe bune?
Regret, mamă.
Ai noroc că am ticluit bine contractul prenupțial!
Javra aia de Marie-Ange n-o să ne joace cum vrea ea.
Recunoaște că vrei doar ca maică-ta să vândă.
Nu. Fotografiile sunt grozave.
- Mersi! - Nu.
Mersi. Mă bucur.
Sunteți invitați pentru că apăreți în poze.
Și eu?
- Ce poze? - De la nunta lui Emilie și de peste vară.
Și mama a făcut poze cu mobilul. Poate i le ceri pentru galerie.
Nu. Chiar te-ai descurcat de minune.
Fotografiile tale te pun cumva pe gânduri.
La cum ne purtăm, la cine suntem… Nu-i așa?
Păi… ce să spun?
- Fac cât o mie de cuvinte. - Exact.
A vorbit bărbatul!
Scuze, Lou.
- Louise, ai văzut fotografiile? - Da.
- Sunt super. - Mulțumesc!
Daan al nostru e de-acum băiat de Knokke.
Cămașă mișto, vinzi artă… Curând o să fii și bogat.
Și o să mă port ca un nemernic. Nu, Alex?
- Da. - Haios.
Fă-te util!
- Doar unul, bine? - Vorbim puțin singuri?
Unde ai dormit?
Ți-ai cumpărat casă?
Nu. Încă nu. Poate, cândva.
Sigur.
Expoziția e foarte mișto.
- Îmi depășește așteptările. - Îți stă bine.
- Ce? - Imaginea de băiat de Knokke.
Nu mă prinde.
Poate merg și eu la Christine. Să-i cer să-mi expună lucrările.
Da… Ai putea.
Dar cred că-i cam târziu.
Este o expoziție foto, lucrările mele sunt alb-negru…
Da.
- Nu știu dacă se potrivesc cu… - Mâzgălelile mele?
N-am zis asta.
Nici altceva nu zici.
Mă îmbăt criță diseară.
Când anunțăm familia?
Am putea organiza o petrecere mare.
Mai știi formația din Saint-Tropez?
O invităm. Rochie de satin roșie, costum negru…
Scumpule, sunt prea bătrână pentru așa petreceri.
Draga mea, te subestimezi.
Am eu grijă să afle Eleonore și copiii.
Și Patrick?
Patrik?
Îi spun eu însămi mâine.
Personal.
Ai vrea să fiu acolo?
Dacă dorești.
Orice pentru tine, dragă.
Iepurașul meu!
Te iubesc.
Iat-o! Louise!
- Louise! - Matti a umplut paharul până sus.
- Cum stai cu alcoolemia? - E sub zero.
- Ai dat de Anouk? - Nu răspunde la mesaje.
- Atunci ne distrăm cum putem. - Aoleu!
- Trebuie să vă prind din urmă. - Nu pe Matti! E criță.
Nu-i a bună.
Uitați! Trei, doi, unu, da!
- Hai, mă, Matti! - Scârbos!
- Haide… - Dezgustător.
- Nașpa. - Stai!
- Ușurel, doamnă! - Nu-mi spune „doamnă”!
Ci „domniță”.
Domniță!
Să mâncăm tort, domniță!
- Scârbos! Te rog! - Am făcut loc!
Haide…
- Ți-e bine? - Cine vrea niște votcă Tao?
- Eu! - Nu vă îmbulziți!
- Avem doar roșie. Vreau roz! - Alex, roșie? Avem doar roșie!
Poftim. Și…
Nu-i da! O să verse iar.
- Îți pute gura! - Ba nu. Tu puți.
- Nu! - Înapoi în sticlă!
Haide!
Știi unde e cadavrul Claudiei?
Îmi pare rău.
Șampanie!
Mersi!
Șampanie!
CONTRACT DE CĂSĂTORIE
SOȚUL 1 NUME: PEETERS - PRENUME: THOMAS
SOȚUL 2 NUME: VANDAEL - PRENUME: JACQUELINE
Doamne!
CĂSĂTORIE ÎN REGIMUL COMUNITĂȚII DE BUNURI,
DACĂ SOȚII NU DISPUN ALTFEL
Mi-a fost dor de tine.
Să bem!
Noroc, domniță! Vrei și tu?
Pentru tine.
Thomas?
Thomas!