VÄLKOMMEN TILL PARADISET
-Daan. -Hej.
Hej. Thomas.
-Angenämt. -Angenämt.
-Vill du ha nåt att dricka? -Kaffe?
-En kaffe, tack. -Tack.
-Jag är glad att du kunde komma. -Tack.
Jag har ingen kristallkula, men…
Hjärnan skickar allt fler signaler till musklerna, så…
Hur som helst, så är det…väldigt exceptionellt.
Och goda nyheter.
Hörde du det, Patrick?
Goda nyheter, sa han.
Ja, okej.
Är du okej?
Oj.
Ser man på.
Sätt ner mig.
-Mår du bra, Patrick? -Ja.
Toppen.
Vem hade förutsett det här för några månader sen?
Jag.
Minns du skjortorna han brukade ha på sig?
Ja, han bar dem med stolthet, inte sant?
Lagom öppna för att visa tatueringen.
-"Skydda mig från det jag vill ha." -Precis.
Så ful. Ja.
Din far var en snäll man.
Ja, när han var nykter och allt var okej.
Han har haft sina problem.
Nästan alltid med en specifik familj.
Familjen Vandael.
Ja.
De drev honom till döden.
Hur som helst… De kommer aldrig att se det så.
Strandklubben betydde allt för Jacques.
Men för dem är det bara affärer. En transaktion.
Med min fars liv som valuta.
-Rättvisa existerar inte här. -Det beror på.
Mamma? Mamma, jag vet inte…
Marie-Ange och Albert, vilken överraskning!
-Vad har hänt? -Var är Jan?
På sjukhuset. Ett akutfall.
Min son är extremt besviken och arg.
Vadå? Har det hänt Emilie nåt?
Emilie? Emilie är en hora.
En hora är inte välkommen i vår familj.
Hon har strulat med den där… Vad heter han? Stora stygga vargen.
Ni kan inte mena allvar!
Det är alltid samma sak med nyrika. I slutändan är de bedragare.
-Du är en bedragare! -Håll tyst!
-Du… -Marie-Ange, kom. Vi är klara här.
Våra advokater hör av sig!
Vad har hänt med Emilie?
Louise, jag vill inte ha fler skandaler i familjen.
Så synd, för allt handlar inte om vad du vill.
Är det allt du tänker bära?
-Vet du hur tung den är? -Ta den här också.
Nej, Alex, kom igen!
-På riktigt? Inte en chans. -Det är sant.
JA, VI HAR ÖPPET
Tack för kaffet. Jag förstår vad min far såg i dig. Du är en bra kille.
-Tack. Vi ses snart igen, okej? -Ja, det gör vi.
Ja. Låt dem inte köra med dig.
Nej. Det ordnar sig.
-Daan! -Lex!
Känner du Thomas?
Det angår inte dig.
-Han knullar min mormor, så… -Va?
-Det är nåt fel på honom. -Alex, kom igen. Ta den här.
Kom igen, Margaux.
Vad gör ni?
-Inget. -En överraskning för Louise.
-Borde inte jag också vara där? -Varför det?
Inte vet jag. För att hon är min flickvän?
Kul.
Förlorare.
Lex!
Allvarligt?
-Jag ska till din mamma. -Va?
Till galleriet.
För att jobba.
-Lycka till. -Lex, jag tänker inte bära tio till.
Herrejävlar.
Oj.
Vackert, eller hur?
Christine, jag vet inte vad jag ska säga. Det här är…
Det är underbart, Daantje. Det är så här talang ser ut.
Det är fantastiskt.
Du har förtjänat det.
Tack så mycket. Jag vet inte…
Jag kan inte tro det!
Tacka mig när pengarna rullar in.
För oss båda.
Var försiktig.
Daan, vad tycker du? Ska vi sätta upp några andra bilder här?
Aluminium? Kanvas? Eller så här, utsträckt mot väggen?
Jag föredrar dem så här.
-Ja. -De behöver inget mer.
Han har hittat en hona. Men det har den andra också.
För att vinna henne, måste de slåss.
Hanarna använder ofta hornen
eller käkarna som vapen för att övermanna rivalen.
Den starkaste, mest dominanta hanen brukar vinna och därmed få para sig.
Det är toppen att dina stämband funkar nu.
Alla är så glada för din skull.
Så nu är det dags för ett riktigt samtal.
Styrke ses som ett tecken på bra gener.
Efter striden, parar sig den framgångsrika hanen med honan,
som lägger sina ägg på en säker, dold plats.
Nej.
Slagsmålen spelar en viktig roll för skalbaggarnas fortplantning,
och ser till att de friskaste hanarna för vidare sina gener.
Striderna ser inte bara till att de starkaste…
Förutsättningarna har förändrats.
…utan de spelar också en nyckelroll i…
Men förvarnad är förberedd.
-I ekosystem där… -Nej.
…nedbrytare eller pollinatörer,
sån selektiv parning hjälper till att bevara en sund miljö.
Om du inte är uppmärksam, kan du mista allt.
Genom att föra vidare bättre gener,
kan de dominanta hanarna bidra till artens överlevnad
och anpassning i föränderliga miljöer.
…med all egendom som giftorättsgods.
All nuvarande och framtida egendom
och alla tillgångar tillhör både dig och din partner.
Okej. Om ni båda kan skriva på här,
så förklarar jag som vigselförrättare i Knokke-Heist
att herr Thomas Peeters och fru Jacqueline Vandael härmed
har ingått äktenskap.
Min lilla kanin.
Bravo.
-Vi borde fira, älskling. -Ja, det borde vi.
Ja, hon är sen. Typiskt.
Vi skulle vara snälla mot henne.
Oliverna är goda.
Jag plockade dem själv.
KL. 18.30 PÅ ZWIN? TA PÅ DIG NÅT FINT
KOMMER DU?
-Kommer Daan? -Varför skulle han komma?
Jag vet inte.
Det här ser mysigt ut.
Hej, Daan.
-Hej. -Hej.
-Snygga kläder. -Tack.
-Matti, vad gör du? -Så där ja!
Matti. Kom igen.
-Vi väntar på hedersgästen. -Jag är törstig, Alex.
Kom igen.
Har du sett din konst än?
Ja. Fint, va?
Ja. Vackert.
-Daan? -Ja, tack.
Jag hade inte bestämt om jag ville ha den på duk eller bara papper.
Och?
Vi gjorde en blandning av båda
-Vissa är bra på duk. -Jag ska ringa.
Men de behövde inget mer. Det räckte.
Nej, det räcker.
Du ska berätta var hon är.
Du vet väl redan vad som hände med din syster?
Ja.
Men jag vet inte vad din far gjorde med henne.
Han kommer aldrig att säga det.
Inte?
Men jag har rätt att veta.
Vem avgör det?
Du kanske borde läsa juridik.
Vad spelar det för roll?
Va?
Var hennes kropp är?
För jag får… en chans att ta farväl av henne.
Hon är nog på nån byggarbetsplats.
Men vi har 70 byggarbetsplatser per år.
Alex, vad fan! Sluta förfölja mig!
-Va? -Blunda. Okej?
Alex, jag vill inte.
Kom igen. Ha lite kul.
-Du är mycket sötare när du ler. -Förlåt.
Okej. Vänta.
-Lita på mig, okej? -Okej.
Lugnt. Försiktigt.
Till vänster. Sväng lite. Se upp, det går utför.
Kom igen. Så där, ja. Går det bra?
-Men det ordnar sig. -Självklart.
Och nu, försiktigt… Bara lite till. Stanna.
-Gick det bra? -Ja.
-Redo? -Ja.
Överraskning!
Spritbrunch på Zwin?
Varför?
För att alla här måste be dig om ursäkt. Därför.
Victor, kan du börja?
Alex, sluta.
-Va? -Sluta.
Okej. Varsågod. Sätt dig.
Hej.
Louise är här. Kan vi äntligen börja?
-Ja. -Ja. Snälla.
-Varsågod. -Kan jag få påfyllning?
Varsågod.
-Tack. -Så där?
-Vad skålar vi för? -Louise.
För Zwin.
-Fortsätt. -Lite för kallt.
-Okej. -Ja.
-Skål. -Ja.
-Där! Skål. -Skål!
-Se varandra i ögonen, Daan. -Åh.
Skål, älskling.
Den här är god.
-Han borde veta efter sitt tredje glas. -Spy inte igen.
Jag ska inte spy ikväll, jag svär.
-Halleluja. -Är du säker på det?
-Hej, mamma. -Emilie.
Så…
Albert och Marie-Ange besökte mig i morse.
Ja.
Nå?
Är det allt? Ja?
Ska du inte säga nåt mer?
Precis som din far. Du hoppas att det går över snabbt.
Jag har sagt det många gånger.
Jag ville inte det här och jag vill det fortfarande inte.
Är han fortfarande här?
Ja.
Menar du allvar?
Och han stannar.
Hej, frun.
Jean-Jacques.
Angelique.
Trevligt att träffas.
Och nu, då?
Skilsmässa? Knappt två månader efter bröllopet?
Allvarligt?
Förlåt, mamma.
Du har tur.
Tur att vi ordnade äktenskapsförordet så bra.
Vi ska inte låta den där slynan Marie-Ange köra med oss.
Säg åt din mamma att sälja så många verk hon kan.
Nej, fotona är jättefina.
-Tack. -Nej.
Tack. Det är kul att se.
Och ni är alla inbjudna, för ni är med på bilderna.
Jag med?
Vilka bilder?
Från Emilies bröllop och flera andra från i somras.
Min mamma tog också bilder med sin mobil.
Du kan be henne skicka dem till galleriet också.
Nej, jag tycker att du var jätteduktig.
Det är nåt med dina bilder som får en att reflektera.
På hur vi beter oss, vilka vi är. Eller hur?
Tja… Vad kan jag säga?
-Ett foto säger mer än tusen ord. -Precis.
Vår stora grabb här borta pratar.
Förlåt, Lou.
-Har du sett bilderna, Louise? -Ja.
-Bra jobbat. -Tack.
Vår Daan blev en riktig Knokke Boy.
En snygg skjorta, du säljer konst. Snart blir du rik.
Ja, då kan jag också bete mig som en idiot.
-Ja. -Kul.
Kom igen, gör lite nytta.
-Bara en, okej? -Kan vi prata ostört en stund?
Var sov du i natt?
Eller har du köpt nåt i Knokke?
Nej, inte än. Kanske en dag.
Visst.
Utställningen är jättehäftig.
Den är mer än jag kunde ha hoppats på.
Det passar dig.
-Vad? -Att vara en "Knokke Boy".
Det är inte min grej.
Jag kanske borde hälsa på Christine.
Jag kan be henne ställa ut ett av mina konstverk.
Ja. Det kan du göra.
Men jag tror att det är lite för sent.
Utställningen är bara för foton och mitt arbete är i svartvitt, så…
Ja.
Jag vet inte hur det passar in med…
Hur jag mixtrar med färg?
Det sa jag inte.
Du säger inget annat heller.
Jag tänker bli packad ikväll.
När ska vi berätta för familjen?
Jag tänkte att vi kunde ha en stor fest.
Minns du bandet vi såg i Saint-Tropez?
Vi tar hit dem, du bär röd satinklänning och jag svart kostym.
Åh, älskling. Jag är för gammal för stora fester.
Hjärtat, du underskattar dig själv.
Jag ska se till att Eleonore och barnen får höra om det.
Och Patrick?
Patrick.
Jag berättar det själv i morgon.
Personligen.
Vill du att jag ska vara där?
Om du vill.
Allt för dig, ma chérie.
Min lilla kanin.
Jag älskar dig.
Här är hon! Louise!
Louise!
-Matti har fyllt glaset till brädden. -Vad är procenten, Matti?
Under noll.
-Har du hört av Anouk? -Nej, hon svarar inte på mina mess.
Bara en sak kan höja stämningen.
Kära nån!
Jag måste dricka ikapp er.
Titta inte på Matti. Han är dyngrak.
Det här går inte bra.
Titta! Tre, två, ett, ja!
-Kom igen, Matti! -Äckligt.
-Kom igen! -Så äckligt!
-Vidrigt. -Hallå.
Ta det lugnt, madam.
Kalla mig inte "madam".
Det är "madame".
Madame, madame?
Låt dem äta tårta, madame.
-Kom igen, det här är äckligt. -Okej, jag har gjort plats.
Kom igen.
-Mår du bra? -Vem vill ha en vodka Tao?
Jag!
Inte alla på en gång!
Det finns bara rött. Jag vill ha rosa.
Alex, rött? Nej, bara rött.
Så där, ja. Och…
Vänta, gör inte så. Han spyr igen.
Din andedräkt luktar.
Nej, du stinker.
-Ta den. -Lägg det i den flaskan.
Kom igen!
Vet du var Claudias kropp är?
Förlåt.
En flaska champagne!
Tack!
Champagne!
ÄKTENSKAPSKONTRAKT MELLAN:
MAKE 1 NAMN: PEETERS - FÖRNAMN: THOMAS
OCH MAKA 2 NAMN: VANDAEL - FÖRNAMN: JACQUELINE
Herregud.
GENOM ÄKTENSKAPET BLIR ALL EGENDOM GIFTORÄTTSGODS
SÅVIDA MAKARNA INTE ENAS OM ANNAT
Jag har saknat dig.
Nu dricker vi.
Skål, madame. Vill du också ha?
Den här är din.
Thomas?
Thomas!
är din.