Jättebra, pappa.
KNOKKE GENOM DAAN PAROTIS LINS
Vad fan?
Helvete!
Christine, vad fan? Vad händer?
Säg det du! Vi kan inte använda de här.
Vänta, vi kanske kan ta bort den.
Det är färg, Daan! Måla på en jävla tavla!
Hela utställningen är körd! Förstår du vad det här kostar mig?
-Christine, snälla. Alla kommer ikväll. -Ingen kommer i dag.
Jag vet vem som gjorde det. Skit inte där du äter!
-Invigningen är inställd, okej? -Helvete!
Kan du böja dig nu också?
Vad är det här?
Bonmamie.
Ett äktenskapskontrakt?
Bonmamie.
Vad i helvete? Hon är helt galen. Med Thomas?
Giftorättsgods? Du kan inte mena allvar.
Vad i helvete?
Olivia?
Är du säker?
Hon måste få veta.
Folk säger att tystnad är guld.
Jag vill inte ljuga längre, mamma.
Bonmamie har rätt.
Du är verkligen den smartaste Vandael.
Okej. Jag ska starta bilen.
MEDDELANDECENTER DAAN - MISSAT SAMTAL
Ge mig telefonen.
Kom igen, ge mig telefonen!
Varför?
För att jag säger det.
Du är min och du gör som jag säger. Ge mig telefonen.
Jag tror inte att du kan ställa fler krav.
Inte? Kom igen, ge mig den, för fan.
Kom igen.
Tänk om jag bestämmer vad som ska hända?
Du har inget att bestämma.
Jaså?
Vad vill du göra? Stjäla alla mina pengar?
Och sen fly?
Galna subba.
Släpp.
Hjälp mig upp.
Fan också!
Jag har inget åt dig, pojk.
På papperet har jag inget kvar. Inget.
Du ljuger.
Du har slösat din tid.
Trodde du verkligen att jag inte insåg vad du sysslade med?
Men jag hade åtminstone lite kul.
Håll käften.
Alla våra pengar och tillgångar är uppbundna i ett företag.
Och förresten…
Allt står redan i Patricks namn.
-Patrick? -Ja!
-Han har tagit allt ifrån mig. -Den enda som har rätt till mina pengar.
Du har det då inte. Förlorare.
-Fan. -Ja.
Den enda som har rätt till mina pengar.
Du? Absolut inte.
Då är du inte längre till nytta för mig.
-Hej. -Hej.
Vad gör du här?
-Vi hälsade på Albert och Marie-Ange. -Och?
Ett blodbad.
Ska ni skilja er?
Okej, kom. Kaffe, sen kan vi åka.
Nej, vi behöver inte åka längre.
Christine ringde precis. Invigningen är inställd.
Va?
Va? Spela inte dum.
-Men vad… -Jag förklarar sen.
Kom igen.
Det kanske är bäst så, med tanke på omständigheterna.
-Okej. Kom. -Nej, jag åker hem.
-Hej, Daan. -Var är Louise?
-Daan? -Louise!
Du… Du är så jävla självisk.
-Förlåt… -Du har förstört allt!
Daan, jag vet, jag……
Jag kom inte för att lyssna på ursäkter.
Vad var det? Var du avundsjuk?
Du försöker hålla mig liten, va? Det är så ni gör.
-Daan, nu lugnar vi ner oss. -Mamma, det är okej.
Självklart. Allt är okej för dig.
Alla skyddar lilla Louise.
Om du inte inser att det inte är okej, är du galen.
-Daan… -Håll tyst!
-Det räcker. -Med din skitfamilj!
-Kom. Nej, kom. -Jag vill aldrig se dig igen.
Jag trodde att du var annorlunda, att du hade en gnutta respekt för folk.
Men ju mer jag lär känna dig, desto mer inser jag att du är sämst.
Fan ta dig, Louise! Fan ta dig!
Allvarligt?
Ja…
Varför handlar det om Louise igen? Mammas utställning är förstörd.
Man måste vara galen för att göra nåt sånt.
Träffar du fortfarande hennes pappa?
Fan ta dig, Matti.
-Vad? -Får jag? Har jag rätt att bli kär?
Men jag trodde…
Det är trevligt att inte skvallra om andra eller bli packad för en gångs skull.
Det är allt vi gör. Vi pratar aldrig om nåt intressant.
Det handlar alltid om tuttar, snygga tjejer, fitta och rumpa.
Jag är ledsen att vi inte är kultiverade nog för dig.
Sak samma, Matti. Du fattar inte.
Han har ett brustet hjärta.
Ett brustet hjärta.
Matti, du fattar verkligen inte, va?
-Vad? -Allvarligt.
-Eleonore! -Hej.
-Så oväntat. -Olivia vill prata med sin farmor.
-Det går tyvärr inte. -Varför inte?
Jacqueline sov inte så bra.
-Säg att vi är här. Det är viktigt. -Kom tillbaka en annan gång. Tack.
-Åh! -Hallå! Kom igen!
-Gick det bra? -Ja.
Kom in. Förlåt. Vill du ha kaffe eller te?
Nej, tack. Vad är det med Jacqueline?
Hennes diabetes besvärar henne, så hon vilar mycket.
-Jaså? -Det är vad läkaren sa.
Hallå! Fan också.
Hej.
Vad är det? Hördu…
Hon förstörde allt.
-Vad? -Louise.
-Nej! -Allt jag gjorde är borta.
Menar du allvar? Kan du inte göra nya tryck av bilderna?
-Nej, den är i dag, mamma. -Nej, det är inte sant.
Det är för sent, vi hinner inte. Och galleriet måste målas om.
Det är en sån jävla röra!
Jag vill åka, mamma. Jag hatar att vara här.
Jag förstår.
Vad kommer vi att upptäcka om vi stannar? Du får aldrig veta var Claudia är.
Jag vet redan.
Jag vet var hon är.
På en byggarbetsplats nånstans.
Förlåt.
Hördu, mamma…
Förlåt.
Det är ingen fara.
Bonmamie?
-Mamma! -Nej, nej!
Förlåt.
Vad är det som händer?
Förlåt.
Helvete.
Förlåt.
De där människorna är så…
Vad är de?
Hycklare, Alex.
Det är vad ni är.
Om nåt stör er, mutar ni nån, eller dödar nån,
så är alla era problem lösta.
Lustigt att du tror att världen kretsar kring dig.
Att du är perfekt och felfri.
-Alex… -Nej, det börjar bli intressant.
Du är alltid det stackars offret.
Alla är emot dig.
Men under tiden är du snäll mot Thomas.
Vad pratade ni två om?
DAAN RINGER UPP
Hej.
-Han är Jacques son. -Va?
-Hur länge har du vetat? -Spelar det nån roll?
"Spelar det nån roll?" Han gifte sig med min farmor.
Han kan ta allt ifrån oss.
-Ja. -Va?
-Precis som ni tog allt från honom. -Ursäkta?
Din far drev Jacques mot sin död.
Du förödmjukade honom.
För det är vad ni gör. Din jävla familj.
Dra åt helvete, Daan.
-Hallå! -Och du med.
Ja, vad?
Packa dina väskor. Du har inget här att göra.
-Hej. -Daan.
Jag är ledsen. Förlåt. Snälla, svara.
Hej.
Helvete!
Alex Vandael.
Nu är ett perfekt tillfälle att lägga in henne.
-Kom igen. -Är det här normalt, då?
Nej, hon kanske har… Det gick bra med dr Maenhout.
Dr Maenhout är en dåre.
Hon vet ingenting. Hon skickar bara räkningar.
-Ge henne en chans till. -Tiden för att ge chanser är över.
Ring dr Maenhout. Säg åt henne att samla sitt läkarteam.
Jag ser till att allt är bra här. Jag förbereder hennes resväska.
Okej?
Hur hamnade vi här igen?
Det är inte vårt fel.
Vissa saker är bortom ens kontroll.
Ja.
Olivia?
Bonmamie.
Var är Thomas?
Han låste in oss här.
Kom hit.
Förlåt.
Jag ville inte att pappa skulle dö.
Va?
Har du…? Patrick?
Det borde aldrig ha hänt.
Åh, älskling.
Det är mycket som aldrig borde ha hänt.
Kom hit.
Vad gör du här?
Patrick Vandael.
Den stora miljardären.
Skitstövel.
Det är svårt att förstå att han såg upp till dig.
Mannen som har allt och…
…inte kunde dela med sig.
Du förstörde min fars liv.
Har du svårt att prata?
Du låter precis som min pappa när han blev full igen.
Vet du hur många gånger jag fick torka upp hans kiss?
Hur många gånger jag såg honom gråta som barn
och fick plocka upp honom från golvet för att du hade lurat honom?
Vem?
Jacques.
Din affärspartner.
Min far.
Din pappa var en alkoholiserad jävel.
Vad i helvete?
Gick det bra?
Gick det bra? Va?
Stick härifrån!
-Helvete. -Gick det bra?
-Ja. -Idiot, hörde du mig inte?
Allt jag kunde tänka på var min syster. De dumma pengarna.
Jag bryr mig inte längre. Jag bryr mig bara om dig, att du mår bra.
Jag ska köpa huset i Breda med Eleonores pengar. Vi drar.
Låt mig vara!
Vad…
-Melissa. -Thomas, vad fan gör du?
-Daan! -Försvinn.
Försvinn, sa jag.
Är du okej?
Lägg dig inte i, okej?
Thomas, vad gör du?
Hördu… Gick det bra?
Helvete. Vad gör jag?
Det här är rättvisa. Han kommer alltid undan med allt.
Thomas, sluta. Det här är inte okej.
Och det han gjorde var okej?
Det han gör är okej?
Det som hände din syster, är det okej?
Han skiter i såna som oss. Vi betyder ingenting.
-Sluta. -De kommer alltid undan med allt.
Sluta.
Han förtjänar det här.
Jävla skitstövel.
Låt bli. Det gör dig svag. Gör inte som de gjorde med din far.
Lämna mig ifred, sa jag.
-Hallå! Nej. Hallå. -Låt mig vara, för fan.
-Låt mig vara! -Släpp honom!
-Jag sa till dig. -Släpp honom!
Snälla.
-Sluta! -Sluta.
Thomas…
Du får två, Jacqueline. Varsågod. Drick det här.
Ta det lugnt.
Försiktigt.
-Tack. -Mår du bra?
Thomas är inte frisk i huvudet.
Men vi är okej.
Kom igen, kallar du det här okej? Du är en gammal dåre.
Han har rätt till allt. Allt är giftorättsgods.
Gifta par kan skilja sig.
Allt står redan i Patricks namn. Jag äger inget.
Så jag är inte så dum, va?
Gjorde du det för att jävlas med mig?
Dagen då du inser att allt inte handlar om dig, Eleonore,
blir en stor dag.
Åh, Jacqueline. Hur kunde du vara så dum?
Han slickade mig åtminstone ordentligt.
Helvete.
Alex, vad fan håller vi på med?
Hallå…
Hördu… Det löser sig. Okej?
Bara vi två. Okej?
Ingen behöver få veta.
Ta dig samman.
Alex.
Kom. Låt oss sätta igång.
SJUKHUSUTGÅNG EFTER KL. 20.30
Det var bra att du kom.
Det kommer att bli bra. 20.30