CAZINOUL KNOKKE
RALIUL KNOKKE
BELGIA CARTE DE IDENTITATE
EXTERNARE
PSIHIATRIE
O VARĂ ARTIFICIALĂ
Da?
Bună!
- Bună, scumpo! - Bună, mamă!
- Arăți incredibil. - Mulțumesc.
Suntem foarte mândri de tine. Cu adevărat.
- Doctore Maenhout. - Bună!
- Ești gata? - Da.
- Nu ne spunem adio. - Nu.
- O îmbrățișare? - Sigur.
Mersi pentru tot.
- Bun, atunci mergem! - Cu un popas. Cineva vrea să te vadă.
- Haios! - Să mergem!
- Ușor la început! - Scuze! Mă bucur că vine.
Louise, știi ce e important. Menajează-te emoțional!
Mă întreb cât o ține.
Scuze. Îmi pare rău.
Probabil te-ai simțit rănită. N-am vrut să sune așa.
Oricum, ține-o tot așa!
Știi care e ținta. Marea călătorie.
- Dar toate la timpul lor. - Așa e. Haide!
- Mersi! - Ai luat tot?
- Mulțumim pentru tot. - Pentru puțin.
Bună dimineața!
Trezește-te! Azi e Raliul Knokke.
Ai fotografii de făcut. Poftim! Cămașă și pantaloni de Knokke.
N-auzi? Pe unde ai umblat?
Auzi? Puți ca un boschetar. Fă un duș!
Nu uita ce ne-am înțeles!
Daan, mă auzi? Daan?
Ce ai de făcut?
- Îmi țin gura. - Bravo.
Cobor.
Revin imediat.
Așa. Ești elegant.
Da, bine.
E Melissa.
Zice: „Aici suntem”.
- Foarte bine. - Nu-i așa?
Arăți foarte bine.
Unde-i cheia de la Aston?
- Am vândut mașina. - Poftim?
- Am vândut-o. - Cum așa? De ce?
Pentru 1,5 milioane. Ne trebuie banii.
De parcă ar schimba ceva!
La ce mai renunți? Și așa stăm cu chirie.
Ce? Nu ofta așa!
Ai zis mereu că sărăntocii stau cu chirie. Suntem săraci?
Termină!
- I-am promis Oliviei că luăm Astonul. - Ia Rollsul.
Se pare că n-am de ales.
- Bună, tată! - Draga mea!
- Ce mă bucur că ești acasă! - Și eu.
- Arăți bine. Cum te simți? - Bine.
Am ceva…
Ceva pentru tine. Poftim.
- Ce? - De acum, este…
A ta. O mașină veche pentru o fată nouă.
- Nu sunt nouă. - Știu, dar înțelegi tu.
Vorbești serios? Pe bune?
Cum naiba?
Mulțumesc, mamă!
- Un vis împlinit. - Tare!
- Demențial! - Ești gata de Raliul Knokke.
- Astăzi e? - Doamne! Vin cu tine.
Raliul? Nu așa ne era vorba.
A fost ideea ta.
- Îmi place și asta. - Da. Nu e chiar pe stilul meu.
Ce-i? Ți-e frică?
Scumpo, și mami se teme uneori.
Să știi că nu-ți trece când mai crești.
- Ai fost vreodată la psiholog? - Da, acum mult timp.
- Tot pentru PTSD? - Poftim?
- Sindrom posttraumatic. - Nu. Depresie postnatală.
- Deci din vina mea. - Pastilele au rezolvat rapid.
- Benzodiazepine? - Doar două pe zi. Ești gata?
Mișto mașină!
Cadou.
Mișto cămașă!
Tot cadou. De la Alex.
Abia aștepți?
Haide!
Până la anul, sigur vei fi iar la volan.
„La volan.”
Grupul Vandael nu face doi bani fără tine.
Nu urmăresc să ți-l iau. Orice ar spune buni.
Cuvântul ei e lege. Mă dau deoparte, tu treci la volan.
- Îl ții din scurt pe Daan? - Da.
- Normal. - Vezi să rămână așa!
Și voi? Melissa?
Sunt stăpân pe situație.
Pornește!
RALIUL KNOKKE
Nu-i grozav?
Abia aștept! Cine a ajuns deja?
Vrei și tu? Lou?
Incredibil că e mașina ta acum, fată!
- Să mergem! - Stai.
- Ce-i? - Nu mi-e bine.
E copleșitor, nu?
Haide! Respiră!
Din nou.
Uită-te la mine!
Totul va fi bine.
- Va fi bine. - Da.
Dacă merge prost, plecăm acasă. Promit.
Uite-l!
Domnișoară.
Bună, Alex.
- Mă bucur mult că te-ai întors. - Și eu.
Patrick.
Ne vedem înăuntru?
Toate bune? Vreau doar să te ajut.
- Nu mă face de baftă! - Calmează-te!
Nu-i nimic.
Vino!
Acolo.
- Bună! - Salut!
Louise!
- Ești bine? - Da. Tu?
Bună, scumpule!
Bine ai revenit! Ne plictiseam rău fără tine.
Poftiți.
- Așa! O prietenă adevărată. - Juliette.
- Bună! - Vă cunoașteți?
- Din copilărie. - Nu ne-am văzut de mult. Ce mai faci?
- Bine. - Nu erai…
în străinătate?
Am făcut tratament psihiatric.
Așa e. Bine.
Doamne! Ce ne-am distrat ieri!
Dar sunt mahmură ca naiba!
- Margaux, unde ai dispărut? - Voiam să fiu odihnită pentru Lou.
Scuze! Nu ți-am adus de băut. Vrei ceva?
- Îmi iau singură. - Bine.
Mulțumesc!
Bună!
Salut.
M-au externat.
Bravo ție.
- Ai primit scrisorile? - Da.
Nu le-am citit.
- Mi-am cerut iertare. - Măcar atât.
Mă întorc la treabă pentru familia Vandael.
Cum adică?
Am ajuns lacheul lor, ca mama. Suntem slugi.
Complet la mâna lor.
Daan, merge treaba?
Lou, nu-l găsești teribil de sexy în ținută de Knokke?
Hai să mâncăm!
Să nu sufli o vorbă! Haide!
- Ce mai face mama ta? - O ia tot mai rău pe arătură.
- Indestructibilă. - Da, e puternică.
Patrick, uite cine e acolo!
- A venit Anton Vermeer. - Îl cunoști?
Da. N-a dat de mult prin Knokke.
Cum de-l cunoști? Vine încoace.
Ia te uită! Patrick Vandael.
Eleonore. Jan. Angelique.
- Anton! - Ce chestie!
- Nu te-am văzut de mult. - Așa e.
- Bună! - Arăți minunat.
- Mersi. Toate merg bine? - Da, foarte bine.
A fost grozavă. Cea mai bună avocată a mea.
- Apoi ai născut. - Da.
Te-ai întors puțin la birou, apoi ai născut din nou. O fată.
- Pe… - Louise.
- Micuța Louise. - Ai lucrat, Angelique?
Te rog, Eleonore…
Ce mai faci, amice?
Mă recunoști?
- Tot nu poate vorbi? - Ba da.
Nu vindem.
Bine că nu l-a lăsat memoria!
Credeam că ești defect. Aveai probleme cu memoria pe termen scurt.
Nu răspundeai la e-mail, nici la telefon.
Dar totul e în ordine acum. Vorbește din nou.
Era de așteptat. Buruienilor le priește oricum.
Am auzit povești incredibile despre tine.
Numai prostii spunea lumea. Cică ajunseseși legumă.
Că erai într-o clinică, purtai scutec…
Da, povești trase de păr.
Ce măgari sunt oamenii!
Speranța în vremuri de restriște. Alexander Vandael.
Noul talent imobiliar. Noul Patrick.
- Anton Vermeer. Prieten cu tatăl tău. - Îmi pare bine.
Amărâtule!
Ai muncit pe brânci toată viața și acum te înjunghie fi-tu în spate.
Mai gândește-te!
E o mână de ajutor.
Mi-a părut oricum bine să te revăd.
Mă pregătesc de raliu. Cel mai bun să învingă!
Nenorocitul dracului!
Și acum, la începutul raliului, una dintre atracțiile zilei:
echipa numărul 12, Patrick și Alex Vandael, tată și fiu,
în acest minunat Ferrari 330 GTC din 1966.
- Ești nerăbdător, Alex? - Desigur.
- Distrați-vă! - Mersi.
Urmează echipa 93, într-un Chevrolet…
- Care-i treaba cu Vermeer? - Vrea să cumpere Grupul Vandael.
- Nu ești interesat? - Nu vindem. În niciun caz acum.
Cât oferă?
Nu-ți face griji cu asta.
Vezi de Daan.
E Vermeer. După el!
- Ce? - Prinde-l! Calc-o!
Prinde-l! Așa!
Drace! Hai odată!
Mai repede! Dă-i blană!
Haide! Blană!
Hai odată!
Tot așa!
- Cică și-o puneau zilnic. - Nu-i adevărat.
Ba da.
Ce tare! Buni își trăia viața.
- Nici nu vreau să mă gândesc! - Îi dădea limbi.
Termină! Nu vreau să mă gândesc. Ce dracului?
- Și a șters-o cu banii ei? - Cred că da.
Alex zice c-a deschis bordel la Bangkok. Cu băieței.
- Nu se poate. - Ce caraghios!
- Familia Vandael are greutăți. - De ce?
- Cică stau cu chirie. - Aoleu!
Bine zis, „aoleu”. Dar Alex tot cu nasul pe sus e.
- Normal. Ce să facă? - Da, tipic.
- E promenada? - Da.
Haide! Bagă viteză!
Bravo, băiete!
Jigodie!
Haide!
Păzea, se întoarce! Alex, mărește distanța!
Nu-l lăsa să depășească, Alex! Haide!
Hai, băiete!
Lex, ce… Alex, ce faci?
- Ne scoteau în decor. - Te rog! Paștele mă-sii!
- Haide! Am ajuns. - N-am nevoie de ajutor.
Ne faci să părem niște caraghioși, pe bune.
Bună, tigrule!
S-a înfuriat?
Da, dar nu-i nimic.
- Poate fi doar un învingător. - Bine.
Revanșa?
- Fir-ar! - Ce e?
- Nu te-ai dus la Geert? - Ba da.
I-ai zis deja Eleonorei. Am fost de trei ori.
- Bună! - Bună, Eleonore.
- Cum a fost, tată? - Bine. La voi?
Am depășit multe mașini.
Fără accidente?
- Mi-e poftă de stridii. Au adus? - Vin acum.
Mă întorc.
- Mamă… - Da, scumpo. Am văzut.
Haide! Nu-i nimic.
- Bună! - Bună.
- Vrei să te plimb cu Alfa? - Nu prea.
Haide! Ca pe vremuri. Poți să conduci tu.
Vino!
- Știi ce proiecte mai are? - Nu mai multe ca oricine.
- Nu vorbiți de afaceri? - N-am avut ocazia.
Trebuie, Melissa.
Cum e în pat?
Povestește!
- Cred că e satisfăcut. - S-a îndrăgostit?
- Nu mi-ai văzut noua mașină? - Super! Minunat.
Fii pe pace, merge după plan. Nu mai durează mult.
Da… Păi asta e buba, că nu avem timp.
Ne trebuie un nou proiect sau capotăm. Treci la treabă!
Suntem cu ochii pe fiul tău. Taci, că vine. Te sun.
Uite cine a venit! Noul tău iubit. Bună, Anton!
- Eleonore. Măcar tu mă saluți. - Mă știi doar.
Și pe Patrick. Amestecă mereu munca și viața personală.
Noi nu. Nu-i așa? Ne iese de minune.
Ia te uită! Mă bucur pentru tine. Melissa.
Ai mare grijă de ea, amice. E de păstrat.
Vă las, porumbeilor! Să nu se înfurie șeful.
- E de treabă, nu? - Să n-ai încredere!
Nu?
Bine. Atunci îi distrugem pe amândoi.
Daan?
Ce faci cu familia Vandael?
- Locuiesc la ei. - Locuiești la ei?
Mai încet! E limită de viteză.
- De ce? - N-am avut de ales.
Poftim? Și mama ta? Nu stați în parcul de rulote?
Termină!
Spune-mi dacă ai probleme!
Daan!
Ți-e bine?
Poți să-mi spui. Pari că nu…
Daan. Daan!
Daan, oprește!
Daan… Daan!
Subtitrarea: Irina Para că nu…