BELGISKT ID-KORT
UTSKRIVNING
PSYKIATRI
Ja?
Hej.
-Hej, älskling. -Hej, mamma.
-Du ser fantastisk ut. -Tack.
Vi är så stolta över dig. Verkligen.
-Dr Maenhout. -Hej.
-Redo? -Ja.
-Det här är inget farväl. -Nej.
-Får jag ge dig en kram? -Självklart.
Tack för allt.
Okej, då åker vi.
Vi gör ett snabbt stopp först. Nån vill träffa dig.
Kul.
Kom igen!
-Ta det lugnt i början. -Förlåt, jag är bara glad att hon kommer.
Louise, du vet vad som är viktigt för dig. Bli inte överstimulerad.
Jag undrar hur länge det varar.
Förlåt.
Jag förstår att det där kanske sårade dig. Jag menade inte så.
Hur som helst, fortsätt så här.
Du vet vad ditt mål är: Att åka på en stor resa.
-Men allt i sinom tid. -Ja, allt i sinom tid. Kom nu.
-Tack. -Har du allt?
-Tack för allt. -Ingen orsak.
God morgon.
Hördu, kom igen. Upp med dig. Knokkerallyt är i dag.
Du har foton att ta. Varsågod. Knokke-tröja, Knokke-byxor.
Hör du mig? Var har du varit?
Hallå! Du luktar luffare. Ta en dusch, okej?
Och kom ihåg vårt avtal.
Daan, hör du mig? Daan?
Vad ska du göra?
-Hålla tyst. -Toppen.
Jag går ner.
Vi ses snart.
Så där. Snyggt.
Ja, okej.
Melissa.
"Här är vi," skriver hon.
-Mycket bra. -Eller hur?
Du är väldigt snygg.
Var är Aston-nyckeln?
-Den bilen är såld. -Va?
-Jag sålde den. -Vad menar du? Varför?
Vi fick 1,5 miljoner för den. Vi behöver pengarna.
Som om det skulle göra nån skillnad.
Vad mer tänker du göra dig av med? Det är illa nog att vi hyr vår bostad.
Vadå? Sucka inte så där.
Du har alltid sagt att hyra är för fattiga. Är vi fattiga?
Sluta.
Jag lovade Olivia att vi skulle åka i Aston.
Ta Rolls-Roycen.
Jag blir väl så illa tvungen.
-Hej, pappa. -Älskling!
-Jag är så glad att du är hemma. -Jag med.
-Du ser pigg ut. Hur mår du? -Bra.
Jag har något…
…till dig. Varsågod.
-Vad? -Från och med nu…
Den är din. En gammal bil till en ny tjej.
-Jag är inte ny. -Jag vet, men du vet vad jag menar.
Menar du allvar? På riktigt?
Vad fan?
Tack, mamma.
-En dröm går i uppfyllelse. -Ja.
Galet.
-Ni är redo för Knokkerallyt. -Är det i dag?
Herregud, jag följer med dig.
Rallyt? Det var inte riktigt avsikten.
Det var din idé.
Jag gillar den här också.
Ja, men den är inte riktigt min stil.
Är du rädd?
Åh, älskling. Mamma blir också rädd.
Jag varnar dig. Det blir inte bättre när du blir äldre.
-Har du nånsin träffat en psykolog? -Ja, för länge sen.
-För PTSS, du också? -Va?
-Posttraumatiskt stressyndrom. -Nej, förlossningsdepression.
-Så det var mitt fel. -Pillren löste det snabbt.
-Bensodiazepiner? -Ja, men bara två om dagen.
Är du redo?
Fin bil.
Det var en gåva.
Snygg skjorta.
Också en gåva. Från Alex.
Är du förväntansfull?
Kom.
Jag är säker på att du sitter bakom ratten igen nästa år.
"Bakom ratten."
Pappa, Vandael Group är ingenting utan dig.
Det är inte min avsikt att ta det ifrån dig.
Oavsett vad Bonmamie säger.
Bonmamies ord är lag. Jag kliver åt sidan, du tar över.
-Är allt under kontroll med Daan? -Ja.
-Ja, självklart. -Se till att det förblir så.
Och ni? Melissa?
Helt under kontroll.
Kom igen, kör.
Är det inte toppen?
Jag är så ivrig. Vem är här redan?
Vill du ha? Lou?
Det är så galet att den här är din nu.
-Okej, då går vi. -Vänta.
-Vad är det? -Jag mår inte så bra.
Det är överväldigande, va?
Kom igen. Andas.
Igen.
Se på mig.
Det ordnar sig.
-Det ordnar sig. -Ja.
Om det inte känns bra, åker vi hem. Jag lovar.
Där är han.
Mademoiselle.
Hej, Alex.
Jag är glad att du är tillbaka.
Jag med.
Patrick!
Ses vi där inne?
Gick det bra? Jag vill bara hjälpa dig.
-Gör mig inte till åtlöje. -Lugna dig.
Det är okej.
Kom.
Där borta.
-Hej. -Hej!
Louise!
-Mår du bra? -Ja, och du?
Hej, älskling.
Skönt att ha dig tillbaka. Det var så jävla tråkigt utan dig.
Varsågoda.
-Se där. Det är min tjej. -Juliette.
-Hej. -Känner ni varandra?
-Från när vi var barn. -Det var ett tag sen. Hur mår du?
-Bra. -Var inte du…
Utomlands?
Jag har genomgått psykiatrisk behandling.
Jaha. Okej.
Hörni, det var så kul i går.
Men jag är otroligt bakfull.
Margaux, vart tog du vägen?
Förlåt, jag ville vara utvilad för Lou.
Förlåt. Jag köpte inget åt dig. Vill du ha nåt?
-Jag ordnar det själv. -Okej.
Tack.
Hej.
De släppte ut mig.
Skönt för dig.
-Fick du mina brev? -Ja.
Jag läste dem inte.
-Jag bad om ursäkt. -Det är det minsta du kan göra.
Jag måste tillbaka till jobbet. Familjen Vandael kör med mig.
Vad menar du?
Jag är deras springpojke nu, precis som min mor. Vi är anställda.
Vi är helt under deras kontroll.
Daan, hur går det för dig?
Lou, tycker du inte att han är extremt sexig som Knokke-pojke?
Vi går och äter.
Säg inte ett jävla ord till henne, okej? Kom med.
Hur mår din mamma?
Hon blir galnare för var dag.
-Oförgänglig. -Ja, hon är tuff.
Patrick, titta. Se vem som är där.
-Anton Vermeer är här. -Känner du honom?
Ja. Det var länge sen han var i Knokke.
Hur känner du honom? Han kommer hit.
Ser man på. Patrick Vandael.
Eleonore. Jan. Angelique.
-Anton! -Det var det värsta.
-Det var så länge sen. -Ja.
-Hej. -Du ser bra ut.
-Tack. Är allt bra? -Ja, mycket bra.
Hon var fantastisk. Den bästa advokat jag haft.
-Men sen fick du barn. -Ja.
Du kom tillbaka ett tag och sen fick du ett till. En flicka.
-Vår… -Louise?
-Vår lilla Louise. -Brukade du jobba, Angelique?
Snälla, Eleonore.
Hur mår du?
Känner du igen mig?
-Kan han fortfarande inte prata? -Jo, då.
Vi säljer inte.
Tack gode Gud, han minns.
Jag trodde att nåt var trasigt.
Jag hörde att ditt korttidsminne var nedsatt.
Du svarar inte på mina mejl. Du svarar inte när jag ringer.
Men bra, allt fungerar. Han pratar igen.
Jag förväntade mig inget annat. Dåligt ogräs växer sig stort, eller hur?
Men jag har hört de galnaste historierna om dig.
Folk snackade skit om dig. De sa att du hade blivit en grönsak.
Jag hörde till och med att du var på en klinik, iklädd blöja…
Ja, de galnaste historierna.
Folk är såna rövhål.
Där är han, ditt hopp i svåra tider. Alexander Vandael.
Den stora fastighetstalangen. Den nya Patrick.
Anton Vermeer. Jag är vän med din far.
Trevligt att träffas.
Din stackare.
Du har jobbat hårt hela livet.
Innan du vet ordet av, hugger ditt barn dig i ryggen.
Tänk lite mer på det.
Jag sträcker ut min hand.
Det var kul att se dig i alla fall.
Jag ska göra mig redo för rallyt. Må bäste man vinna.
Jävla rövhål.
Och nu, vid starten av Knokkerallyt, en av dagens huvudattraktioner:
Tävlande nummer 12, far Patrick och son Alex Vandael,
i denna magnifika Ferrari 330 GTC från 1966.
-Är du spänd, Alex? -Visst.
-Ha så kul. -Tack.
Nu kommer tävlande 93, som kör Chevroleten…
-Vad var det med den där Vermeer-killen? -Han vill köpa Vandael Group.
-Är du inte intresserad? -Vi säljer inte. Definitivt inte nu.
Hur mycket betalar de?
Oroa dig inte för det.
Oroa dig för Daan.
Det är Vermeer. Ta honom.
-Va? -Ta honom! Snabbare, kom igen!
Ta honom! Ja, bra jobbat!
Fan också. Kom igen!
Snabbare, kom igen. Fortare!
Gasen i botten!
Kom igen. Kom igen!
Fortsätt!
-De hade tydligen sex varje dag. -Det är inte sant.
Jo.
Det är bara så episkt. Bonmamie lever livet.
-Jag vill inte ens tänka på det. -Han slickade henne.
Sluta. Jag vill inte tänka på det. Vad fan?
-Så han stack med hennes pengar? -Jag tror det.
Alex säger att han startade en bordell i Bangkok, med ladyboys.
-Lägg av. -Det är för roligt.
-Familjen Vandael har det kämpigt. -Varför?
-De bor i ett hyrt hus. -Kära nån.
"Kära nån" kan man verkligen säga. Alex gör sig ändå märkvärdig.
-Självklart. Vad kan han annars göra? -Ja, typiskt.
-Är vi på strandpromenaden? -Ja.
Kom igen!
Bra jobbat, min son!
Skitstövel!
Kom igen!
Se upp, de kommer tillbaka. Alex, minska avståndet!
Låt dem inte passera, Alex. Kom igen.
Kom igen.
Lex, vad… Alex, vad gör du?!
-De tänkte preja oss av vägen. -Men snälla… För helvete!
-Kom. Vi är framme. -Nej, jag behöver ingen hjälp.
Du får oss att se löjliga ut. Ärligt talat.
Tjena, tigern.
Blev din pappa arg?
Ja, men det är ingen stor grej.
-Det kan bara finnas en vinnare. -Okej.
En returmatch?
-Jävlar. -Vad är det?
-Gick inte du på Geert? -Jo.
Du har redan berättat för Eleonore. Jag var där tre gånger.
-Hallå. -Hej, Eleonore.
-Hur gick det, pappa? -Bra. För er?
Vi körde om många bilar.
Inga olyckor?
-Jag är sugen på ostron. Är de här än? -De kommer.
Jag kommer strax.
-Mamma? -Ja, älskling. Jag såg.
Kom. Det är okej, kom.
-Hej. -Hej.
Vill du ta en tur i Alfan?
Inte direkt.
Kom igen, precis som vi brukade. Du kan köra.
Kom.
-Vet du något om hans nya projekt? -Inte mer än någon annan.
-Pratar ni aldrig affärer? -Jag har inte fått chansen än.
Du måste, Melissa.
Hur är sexet?
Berätta.
-Jag tror att han är nöjd. -Nöjd? Är han kär än?
-Såg du inte min nya bil? -Toppen. Den är toppen.
Oroa dig inte. Det går enligt planen. Det är bara en tidsfråga.
Ja, nej. Det är just det, vi har inte tid.
Vi behöver ett nytt projekt, annars går vi i konkurs. Så sätt fart.
Och vi håller ett öga på din son. Tyst, han kommer hit. Vi ringer.
Titta vem som är här. Din nya älskling. Hej, Anton.
-Eleonore. Du hälsar åtminstone. -Sån är jag.
Och du känner Patrick. Han kan inte skilja på jobb och privatliv.
Det kan vi. Visst, älskling? Vi är väldigt bra på det.
Se där. Jag är glad för din skull, Melissa.
Ta väl hand om henne, min vän. Hon är värd att behålla.
Jag ska lämna er turturduvor ifred. Annars blir chefen arg.
-Hon är väl okej? -Hon är inte pålitlig.
Inte?
Okej, då förgör vi dem båda.
Daan?
Vad är det som pågår med dig och Vandaels?
Jag bor där.
Du bor där.
Sakta ner. Hastighetsgränsen är 30.
Varför?
Jag har inget val.
Va? Och din mamma? Bor ni inte på campingplatsen?
Sluta.
Om nåt är fel kan du prata med mig.
Daan?
Mår du bra?
Du kan berätta för mig. Jag känner att du inte…
Daan. Daan!
Daan, stanna!
Daan. Daan!
Undertexter: Marie Roos . Jag känner att du inte…