Auzi? Daan?
Daan?
Nu-i nimic.
Ești bine?
- Sângerezi. - Sunt teafără. Drăcia dracului!
Ce s-a întâmplat?
Nu știu. Ai pierdut controlul volanului. Băga-mi-aș!
Să sunăm la poliție!
Ușurel!
- Tu conduceai. Să nu afle nimeni! - Nu, Daan…
- Asta trebuie să spui. - Nu. Daan, părinții mei… Nu pot.
- Nu-mi cere asta. Ce faci? - Alex și Patrick nu pot afla…
- Stai dracului aici! Ce e? - Dacă întreabă cineva, tu conduceai!
Nu! Întoarce-te!
Băga-mi-aș! Daan!
Băga-mi-aș!
O VARĂ ARTIFICIALĂ
Dany, băiete!
Ia te uită! Ai făcut ordine.
Mișto.
Bravo!
Hai la micul-dejun!
Louise!
O zi!
Mașina e daună totală.
A fost un accident.
Sper din tot sufletul!
Ai băut?
Nu.
Cine era cu tine?
Nimeni.
Ai zis că nu mă mai minți.
Cine era cu tine?
Eram singură.
Ești teafără?
Da.
Puteai să rămâi oloagă!
De ce n-ai chemat poliția?
M-am speriat. Eram în panică.
Louise, e o mașină de 180.000 de euro.
- Așa ajungi iar la balamuc! - Gata.
- Drăcia dracului! - Calmează-te.
La psihiatrie, mamă.
Bun. Mergem la poliție. Ai fugit de la locul faptei.
Acum!
Și bona olandeză?
Melissa? Se culcă deja cu Vermeer.
Nu-ți face griji, Jacqueline.
- Doar nu-i îndrăgostită! - Sigur că nu.
Dacă se îndrăgostește și schimbă tabăra?
- Nicio șansă. Nu e genul ei. - Așa susține ea.
Ce contează, oricum? O avem la mână.
Și ea, pe noi.
- Tu ai vrut limbi… - Termină!
- E adevărat, nu? - Eleonore, te rog! Dacă…
Dacă și cu parcă se plimbau c-o barcă.
Știu.
Dar e riscant. Vermeer e absolut imprevizibil.
- Și un ticălos. - Un mare nenorocit. Știm.
- Așchia nu sare departe de trunchi. - Va fi bine.
- Zău? - Da.
Bunicul i-a tras una în moacă tatălui lui Vermeer.
Pe bune?
Nu mi-ai povestit, Patrick. Mor de râs!
N-ar trebui să râzi!
Încă plătim pentru pumnul ăla.
- Bună dimineața! - Bună! Am luat deja micul-dejun.
- Bună. - Bunico.
Bună dimineața!
Te-ai sculat în sfârșit?
E important să te porți bine, tinere.
Totul e sub control.
Și maică-ta.
N-ai de ce să te temi.
Câinii speriați mușcă. Să ții minte!
Bun. Trebuie să mă mai implic puțin.
Sau Vermeer o să sufle tot ce am muncit cu bunicul să realizăm.
- Mă ocup eu. - Zău?
- Da. - Omul ăla e alunecos.
Ne-a sabotat ani la rând primul bloc-turn de birouri.
Știu, mamă.
Și cartierele de lux din Schilde și Braaschaat.
SEXY RĂU!
O să ai nevoie de Alex, Patrick.
Nu te interesează, Alexander?
Ba da, buni. Doar…
- Ce te-a apucat? - Nu-ți pasă?
- Ce ți-a venit? - Ce nu-ți convine?
- Alexander, limbajul! - Ce o să-mi faci?
- Ridică-te! - Du-te în casă, băiete!
- Tâmpitul! - Ascultă-mă! Dă-mi drumul!
Ce faci? Termină!
Vai de mine! Se întâmplă des pe aici?
Nu. Doar când ești tu aici. Pe bune…
Ia tot mai mult din aroganța ta.
E pregătit.
Da.
Iar crește prețul aurului.
Scăzuse puțin. Vezi? Dar a crescut la loc.
- 'Neața! - Bună, dragă!
- 'Neața: Ai dormit bine? - Da.
Am cumpărat croasante. Sunt bune.
Mama le făcea singură.
Am văzut o poză cu ea. O femeie foarte frumoasă.
Semeni cu ea.
Fizic. Ca personalitate, semăn cu tata.
Nu-i așa?
- Tu semeni cu Daan? - Nu. Are principii mai sănătoase.
Ai vrea să stea la noi? Avem destule camere.
- Îi e bine unde e. - De acord.
Chiar cred că va afla cineva.
Daan… Au trecut șapte luni, bine?
Clădirea e gata de mult. Nimeni nu caută prin beton.
Dacă ne purtăm normal și ne ținem gura, totul e bine.
Știi că s-a zis cu noi dacă mărturisim.
MAMA
Dacă ascultă de părinții mei, nu-ți face griji.
Bună, mamă.
Poftim?
E foarte simplu. Cine n-are nimic de ascuns nu fuge.
Fata mea n-a greșit cu nimic niciodată. Nici de data asta.
Accidentul a copleșit-o. Era în stare de șoc. Nu?
Ai pomenit un câine. De care? Mare, mic? Ce rasă?
Era unul mare… Negru, cu păr creț.
- Nu știu rasa… - Bouvier.
Bouvier, probabil.
Ai virat ca să-l eviți și ai izbit patru cabine de schimb.
- Pot consemna? - Nu știu numărul precis, dar da.
Bine.
Atunci ești o șoferiță de milioane, domniță.
Depășiseși mult limita de viteză.
Cu cinci, zece km/h.
Dră Basteyns, tehnicienii au măsurat viteza după urme.
Ce urme?
Scumpo… Haide!
- Ce e de râs? - Scuze, inspectore. De la nervi.
Tonul dumitale e intimidant.
Chiar amenințător, aș spune.
Nu lăsăm nimic necercetat.
Știi că sunt avocată?
Asta ne e meseria, doamnă avocat. Să aflăm chestii.
Asta e camera de zi. Nu e superb covorul? Așa colorat!
Și să vezi piscina! Dalele de marmură sunt tare frumoase.
Daan! Băiete.
- Bun-venit! - Bună.
- Bei ceva? - Sigur.
- Cola? - Da.
- Îți aduc. - Mersi!
Arăți bine.
Da. Și tu.
Ce e?
Anton vrea să te muți aici. Nu te mira dacă aduce vorba.
- Știe de Thomas? - Nu. M-am gândit că nu vrei.
- Nu te pui cu familia Vandael, nu? - Nu.
- Juliette, l-ai cunoscut pe Daan? - Da. Bună!
- Bună. - Poftim!
Ți-am văzut fotografiile, băiete.
Sunt extraordinare, mai ales cele alb-negru.
Mulțumesc!
- Unde le-ai văzut? - La Christine.
Și să-ți spun o chestie! Am obținut drepturile lucrărilor tale.
Știu mulți nemernici putred de bogați care le-ar pune pe perete.
Dacă nu te deranjează, le vom vinde la preț înzecit.
Păi… bine.
Ia loc!
- Aud că vrei să pleci din Knokke. - Da. Mult.
Te-aș putea ajuta.
Am apartamente la Amsterdam. Te muți direct.
Trebuie să faci școala de arte, să studiezi fotografia.
O să-ți placă mult. Oamenii sunt minunați.
La Knokke sunt doar snobi și ignoranți. N-am dreptate?
Nu-i așa? Da.
Spune drept! N-a fost un câine de vină, nu?
Louise.
Minți poliția la interogatoriu!
Iartă-mă, dar cred că e mult prea devreme.
Ba nu.
Daan conducea.
- Poftim? De ce n-ai zis așa? - Mi-a cerut-o el.
- De ce? - Nu știu.
Iar scornești lucruri? Ți-am scris cum mă afectează asta!
Nu inventez. Știu că trebuia să-ți fi spus.
Nu conduceam eu. Sunt sinceră acum.
Bine.
- Îmi pare rău. - Îi spun doctorului Maenhout.
- Nu a fost așa. - Ba da. Ești o pacoste.
- Ce? - O bătăușă.
- Bătăușă? Aveam 14 ani. - Și mai rău.
Eram prietene bune.
Mult v-a ținut!
Se poate…
să fi făcut ceva ce n-a fost prea frumos.
- Bun. - Știu.
Dar îți pare rău, nu?
Eram tinere.
Nu știam ce e afecțiunea bipolară.
Dar chiar regret. Nu trebuia s-o fac.
- Știi cine e bătăuș? - Nu.
- Tata. - Zău? Eu credeam că tatăl meu.
Îl urăsc uneori.
- Și el pe mine, sigur. - De ce?
- Că n-am mădular. - Eu mă bucur mult.
Mai taci!
- Nu ești misogin? - Ce?
- Unul care urăște femeile. - De ce aș fi?
Tata crede că bărbații se pricep mai bine la afaceri.
Că femeile stau acasă.
Bun, dar ai vrea să conduci Dutch Property?
Sigur că da. Și aș face treabă foarte bună.
Ai înfrunta toată presiunea care vine odată cu asta?
- Nu e stresant dacă-ți place. - Așa e.
- Și sunt as la negocieri. - Serios?
Da. Am primit bombonele în plus pe înghețată.
Grozav! Dar cine a plătit înghețata?
Du-te naibii!
- Vrei să guști? - Da.
Drăguț! Nu!
Alex!
POLIȚIA DIN KNOKKE
Poliția. Cu ce vă ajut?
RESPIRAȚIE
Daan!
- Ușurel. - Daan!
- Daan e aici? - Da, Louise. În camera de zi, cred.
Mă ignori sau ce? Ce mama dracului?
Am dat de dracu'.
Mama nu mă crede. Mi-e frică să nu mă închidă iar.
- Și? - Cum adică?
De ce nu spui că tu conduceai? Dacă e vorba de bani…
Te putem ajuta noi. Azi a trebuit să merg la poliție.
- Nu-i vorba de asta. - Atunci ce e?
Nu pot, bine?
Tu auzi ce spui? Mă pot interna iar la psihiatrie!
Louise, tu conduceai.
De crezi altceva, trebuie să te internezi.
- Pe bune? - Da. Du-te acasă!
Vorbesc serios.
Du-te dracului!
Ai totul sub control?
Normal.
PATRICK MOBIL
Patrick?
„Obiectiv pe lumea nenorocită.”
- AICI SUNTEM! - AI AFLAT CEVA?
AI AFLAT CEVA?
Ar fi foarte bine dacă ai face asta, Angelique. Bine.
Mulțumesc!
De ce nu-mi răspunde?
Am pierdut-o pe Melissa.
Urăsc să recunosc, dar mama ta avea dreptate.
Cum merge cu terenul de golf?
- Bine. - Ești sigur?
Da, merge bine.
Patrick?
- Nu s-a întâmplat nimic, nu? - Nu.
Nimeni nu ne va fura proiectul, nu?
Patrick?
Frumos, nu-i așa?
Da. Foarte frumos.
E și mai frumos când ești aici.
Cineva s-a amorezat?
Deci…
ai mai făcut-o pe dune?
- Alex, așteaptă! - Ce-i?
Prezervativ.
Ți-l pun eu?
Da, așa.
- Așteaptă, Alex! - Ce-i?
Oprește-te!
Am nisip în vagin.
- Haide! - Scuze!
Stai așa!
- Ce idee bună! - Mare tâmpenie.
Tată, am văzut că ai sunat. Încă sunt cu Alex.
Nicio grijă, nu bănuiește nimic. Ne vedem mai târziu.
Bingo!
Subtitrarea: Irina Para uiește nimic. Ne vedem mai târziu.