Hallå. Daan?
Daan?
Det är okej.
Gick det bra?
-Du blöder. -Jag mår bra. Fan också.
Vad hände?
Jag vet inte. Du tappade kontrollen över ratten. Jävlar.
Vi måste ringa polisen.
Ta det lugnt.
-Du körde. Okej? Ingen får veta. -Nej, Daan…
-Du måste säga det. -Nej, mina föräldrar… Jag kan inte.
-Be mig inte om det. Vad gör du? -Alex och Patrick får inte veta…
Stanna! Stanna här, för helvete! Vad är det här?
Om nån frågar, körde du.
Nej, kom tillbaka!
Fan! Daan!
Fan!
Dany-pojken.
Oj, vad du har städat.
Toppen.
Bra jobbat.
Kom, så äter vi frukost.
Louise!
En dag!
Och bilen är totalkvaddad.
Det var en olycka.
Det hoppas jag verkligen.
Hade du druckit?
Nej.
Vem var med dig?
Jag var ensam.
Du skulle inte ljuga mer för mig.
Vem var med dig?
Jag var ensam.
Och du mår bra?
Ja.
Du kunde ha hamnat i rullstol.
Varför ringde du inte polisen?
Jag blev rädd. Jag fick en panikattack.
Bilen är värd 180 000 euro.
-De kan sätta dig på dårhuset igen. -Okej, det räcker.
-För helvete, Louise. -Lugna dig.
Psyket, mamma.
Okej, vi går till polisen. Du begick en smitningsolycka.
Nu!
Och den holländska barnflickan?
Melissa? Hon ligger redan med Vermeer.
Du behöver inte oroa dig, Jacqueline.
-Hon är väl inte kär? -Självklart inte.
Tänk om hon blir kär och byter sida?
-Det händer inte. Han är inte hennes typ. -Säger hon.
Vad spelar det för roll? Vi har nog med skit om henne.
Och hon om oss.
-Det var du som ville bli avsugen. -Kom igen.
-Det är ju sant, eller hur? -Eleonore, snälla. Tänk om…
Tänk om? Om önskningar var hästar, skulle tiggare rida.
Jag vet.
Men det är riskabelt. Vermeer är helt oförutsägbar.
-Och en skitstövel. -En riktig skitstövel. Vi vet.
-Äpplet faller inte långt från trädet. -Det ordnar sig.
-Gör det? -Ja.
Bonpapie slog Vermeers far på käften en gång.
Jaså?
Det har du aldrig berättat, Patrick. Jätteroligt.
Du borde inte skratta åt det.
Vi sotar fortfarande för det.
-God morgon. -Hej, min son. Vi har redan ätit frukost.
-Hej. -Bonmamie.
God morgon.
Har du äntligen tagit dig upp?
Det är viktigt att du uppför dig.
Vi har allt under kontroll.
Din mamma också.
Så du behöver inte vara rädd.
Det är de rädda hundarna som bits. Kom ihåg det.
Okej, jag får vara involverad i det här ett tag till.
Annars tar Vermeer allt som Bonpapie och jag har jobbat för.
-Jag tar hand om det. -Gör du?
Ja.
Den mannen går inte att lita på.
Han saboterade vårt första affärstorn i åratal.
Jag vet, mamma.
Och våra inhägnade samhällen i Schilde och Brasschaat.
SÅ SEXIG!
Du kommer att behöva Alex, Patrick.
Är du inte intresserad av det här, Alexander?
Jo, Bonmamie. Jag bara…
Vad är ditt problem? Bryr du dig inte?
-Vad är det med dig? -Vad är ditt problem?
-Alexander, vårda språket. -Vad tänker du göra?
-Upp med dig. -Gå in.
-Dumma idiot. -Släpp, säger jag. Släpp!
Vad gör du? Sluta!
Kära nån. Händer det ofta här?
Nej, bara när du är här. Allvarligt talat.
Han får mer och mer av din arrogans.
Han är redo.
Ja.
Guldet går upp igen.
Det sjönk lite. Ser du? Men här gick det upp igen.
-God morgon. -God morgon, raring.
-God morgon. Har du sovit gott? -Ja.
Jag köpte croissanter. De är jättegoda.
Mamma brukade baka såna själv.
Jag såg en bild på din mamma. En väldigt vacker kvinna.
Du liknar henne.
Fysiskt sett, ja. Men min personlighet är mer lik min pappas.
Är den inte det?
Är du lik Daan?
Nej, hans moraliska kompass är bättre än min.
Vill du inte att han bor här? Vi har gott om plats.
Han har det bra där han är.
Jag håller med.
Jag tror att nån kommer att få reda på det.
Daan… Det har gått sju månader, okej?
Byggnaden har varit klar i evigheter. Ingen undrar vad som finns i betongen.
Så länge vi beter oss normalt och är tysta, så är allt bra.
Du inser väl att om vi erkänner, är vi helt rökta.
MAMMA
Så länge hon gör som mina föräldrar säger, behöver du inte oroa dig.
Hej, mamma.
Va?
Det är enkelt. Folk som inte har nåt att dölja begår inte en smitningsolycka.
Min dotter har aldrig gjort nåt fel, inspektören. Inte nu heller.
Olyckan överväldigade henne. Hon var chockad. Eller hur?
Du sa nåt om en hund. Vilken sort? Stor, liten, vilken ras?
En stor med… En svart hund med lockar.
-Jag kan inget om raser. -En Bouvier.
Förmodligen en Bouvier.
Du väjde för Bouviern och därför kraschade du in i fyra strandstugor.
-Kan jag skriva så? -Jag vet inte det exakta antalet, men ja.
Okej.
Då är du en fantastisk förare, fröken.
Du körde mycket snabbare än 30.
Kanske 35 eller 40.
Fröken Basteyns, ett team på plats mätte dina bromsspår.
Bromsspår?
Raring. Kom igen.
-Vad är så roligt, fröken? -Förlåt, inspektören. Det är bara nerver.
Din ton är ganska skrämmande.
Det är på gränsen till otillbörlig press.
Vi lämnar inget åt slumpen, advokaten.
Vet du att jag är advokat?
Det är vårt jobb, advokaten. Att veta saker.
Det här är vardagsrummet. Visst är mattan fin? Väldigt färgglad.
Och du måste se poolen. Marmorplattorna är så fina.
Daan! Min son.
-Välkommen. -Hej.
-Vill du ha nåt att dricka? -Visst.
-En cola? -Ja.
-Jag hämtar en. -Tack.
Vad fin du är.
Ja, du med.
Varför är jag här?
Anton vill att du flyttar in. Bli inte förvånad om han nämner det.
-Vet han om Thomas? -Nej. Jag trodde inte att du ville det.
Du konspirerar väl inte mot Vandaels?
Nej.
Juliette, har du träffat Daan?
Ja. Hej.
-Hej. -Varsågod.
Jag såg ditt arbete, min pojk.
Det är fantastiskt. Särskilt de svartvita fotografierna.
Tack.
-Var såg du hans arbete? -Hos Christine.
Och jag ska säga dig en sak, jag har lagt en option på alla dina verk.
Jag känner många alltför rika rövhål som skulle älska att hänga dem på väggen.
Så om du är okej med det, säljer vi dem för fem, tio gånger priset.
Tja… Okej.
Sätt dig.
-Jag förstår att du vill lämna Knokke. -Ja, hemskt gärna.
Jag kan hjälpa dig med det.
Jag har några lägenheter i Amsterdam. Du kan flytta direkt.
Du måste gå på konstskola, studera fotografi.
Du kommer att älska det. Alla människor är toppen.
Här i Knokke är det mest snobbar och filistéer, så klart. Eller hur?
Eller hur? Ja.
Var ärlig mot mig. En hund ligger väl inte bakom det här?
Louise.
Du ljuger under ett polisförhör.
Förlåt, men jag tycker att det är för tidigt.
Det är det inte.
Daan körde.
-Va? Varför sa du inte det? -Han sa åt mig att inte göra det.
-Varför? -Jag vet inte.
Hittar du på saker igen? Jag skrev i brevet vad det gör med mig.
Jag hittar inte på. Jag vet att jag borde ha berättat.
Jag körde inte. Jag är ärlig nu.
Okej.
-Förlåt. -Jag måste berätta för dr Maenhout.
-Nej, det var inte så det gick till. -Jo, det var det. Du är en plåga.
-En vad? -En mobbare.
-En mobbare? Nej, vi var 14. -Det gör bara saken värre.
Nej, vi var bästa vänner.
Den vänskapen varade uppenbarligen inte.
Jag kanske…
Jag kanske har gjort nåt som inte var så snällt.
Okej.
Jag vet.
Men du mår dåligt över det, va?
Vi var unga.
Jag visste inte vad bipolär sjukdom var. Men jag ångrar det verkligen.
Det var dumt gjort.
-Vet du vem som är en riktig mobbare? -Nej.
-Min pappa. -Jaså? Jag trodde min pappa var värst.
Jag hatar honom verkligen ibland.
-Han hatar mig också, det är jag säker på. -Varför?
-Jag har ingen kuk mellan benen. -Jag är glad att du inte har det.
Håll käften.
-Du är väl misogyn? -Vad?
-Misogyn. En kvinnohatare. -Varför skulle jag vara det?
Min pappa tycker att män är bättre på att göra affärer.
Och att kvinnor borde stanna hemma.
Okej, men vill du driva nåt som Dutch Property?
Självklart vill jag det. Och jag skulle vara jäkligt bra på det.
Så du skulle göra det, trots all press som följer med det?
-Det är inte stressigt om man älskar det. -Sant.
-Och jag är bra på att förhandla. -Är du?
Ja. Jag fick gratis strössel på glassen.
Wow, vad bra. Men vem betalade för glassen?
Dra åt helvete.
-Vill du smaka? -Ja.
Gulligt! Nej.
Alex!
KNOKKEPOLISEN
Polisen. Hur kan jag hjälpa dig?
ANDAS
Daan!
-Ta det lugnt. -Daan!
-Är Daan här? -Hej, Louise. I vardagsrummet, tror jag.
Ignorerar du mig, eller? Vad fan?
Jag sitter i skiten.
Jag tror inte att mamma tror mig. Jag är rädd att bli inlagd igen.
-Och? -Vad menar du?
Varför kan du inte säga att du körde? Om det handlar om pengar…
Vi kan hjälpa dig. Jag var tvungen att gå till polisen i dag.
-Det handlar inte om det. -Vad är det då?
Jag kan inte, okej?
Hör du vad jag säger? Det här kan skicka mig till psyket.
Louise, du körde.
Om du tror nåt annat, borde du läggas in.
-Menar du allvar? -Ja, jag menar allvar. Åk hem.
Jag menar allvar.
Dra åt helvete.
Är allt under kontroll?
Absolut.
Patrick?
"Ett perspektiv på den här sjuka världen."
-Det är här vi är! -Vet du nåt än?
Vet du nåt än?
Det vore toppen om du kunde göra det, Angelique. Okej.
Tack.
Varför svarar hon inte?
Vi förlorade henne. Melissa.
Jag hatar att säga det, men din mamma hade rätt.
Hur går det med golfbanan?
-Bra. -Är du säker?
Ja, det går bra.
Patrick?
-Det är väl inget som är på tok? -Nej.
Ingen kommer väl att stjäla vårt projekt?
Patrick?
Vackert, eller hur?
Ja. Väldigt vackert.
Det är ännu vackrare med dig här.
Är någon kär?
Så…
Har du nånsin gjort det på sanddynerna?
-Alex, vänta. -Vad?
Kondom.
Ska jag sätta på den?
Ja, så där.
-Vänta, Alex. -Vad?
Sluta.
Jag har sand i min vagina.
-Kom igen. -Förlåt.
Vänta.
-Vilken bra idé. -Det var så dumt.
Pappa, jag såg att du ringde. Jag är fortfarande med Alex.
Ingen fara. Han misstänker inget. Vi ses senare.
Bingo.
Undertexter: Marie Roos ker inget. Vi ses senare.