JULIETTE TE INVITĂ LA ANIVERSAREA DE 22 DE ANI
O VARĂ ARTIFICIALĂ
Domnule Paroti, repet întrebarea.
Conduceai acel Alfa Romeo sau nu?
Aștept avocatul.
Haios! Întârzie puțin.
Bun. Schimb subiectul.
Ce faci la familia Vandael?
Cred că mama ta avea dreptate acum doi ani.
Când i-a denunțat că i-au ucis sora.
Mătușa Claudia.
Te-ai prins? Sunt de partea ta.
Cooperezi, te rog, domnule Paroti?
- Da. - Mulțumesc.
Inspectore Germonprez.
- Ți-ai ținut gura? - Da.
Bravo!
- Sunt frântă. - Haide!
- Nu pot. - Ba da.
Lou, așteaptă!
Hai puțin la pas!
Bine, la pas.
Fată!
- Mergi diseară la cheful Juliettei? - Deci te-a invitat?
A dat mesaj dimineață, pe ultima sută de metri.
- Marfă! - Nu mă duc.
- Ce? Ba da! - Mai vedem.
Tematica e antichitatea! O să mă costumez sexy!
Chiar n-am chef.
- Lou, trebuie să ieși mai des. - Sunt afară acum.
- Măi! - Ce-i?
- Văd ce faci. - Ce?
Te închizi în tine. Da, asta faci.
- Nu mai beau, nu mai chefuiesc. - Nu e musai să bei.
- De parcă nu mă obligați voi! - Bine.
- Și nu prea am încredere în Juliette. - De ce? E de treabă.
Am fost prietene, ai uitat? E ciudat că m-a invitat.
- De ce? Ce s-a întâmplat? - A fost nasol rău.
Nu pricep de ce s-a întors brusc.
- Ești geloasă? - Pe Juliette și Alex?
- Nu știu. - Nu mai beau.
Și când sunt trează nu suport să-i văd mozolindu-se în togi romane.
- Hai! Încă trei. - Nu. Mă opresc.
- Trei și poate vin diseară. - Nu.
Stai! Ce? Lou, nu-i corect!
TRUSTUL IMOBILIAR VANDAEL STRÂMTORAT, CONTINUĂ SĂ VÂNDĂ
Ce legătură ai cu familia Vandael?
- Adică? - Nu ești obligat să răspunzi.
E vorba de un accident. De ce tot întrebi de familia Vandael?
Care e problema, inspectore?
Deci acum vreți să vorbiți despre accident. Bine.
Uite!
Domnule Paroti, stai pe aproape! Mai am întrebări.
Cred că ascunzi ceva.
Poate discutăm data viitoare despre familia Vandael.
Fantastic, Maurice! Ești cel mai bun.
Și au acceptat condițiile? Da.
Da, se rezolvă. Aranjează cu hârtiile!
Da.
Nu amâna prea mult semnarea. Nu pierde vremea! Mulțumesc.
Tată, ai văzut articolul din De Tijd?
- De când citești tu ziarul? - De ce ne atacă?
Jurnaliștii încearcă să se cațăre în copacii înalți.
Mai avem multe de vândut?
- Nu-i treaba ta. - Buni crede că este.
Bucură-te de tinerețe! Mă ocup eu.
Avem un proiect nou, un teren de golf extraordinar.
Maurice bate palma cu proprietarii ultimului lot.
Începem construcția și nu mai trebuie să-i vindem lui Vermeer.
Mă bucur să aud asta.
Mai ai de învățat de la mine. Ascultă…
Vrei să mergi la Verbier?
- Sigur. - Trebuie să iei niște documente.
Ia-l și pe Daan. Îl vreau plecat.
Vor să rămân aici pentru cercetări.
- Rahat! - Da, rahat.
Inspectorul a scos dosarul mătușii Claudia.
- Pe bune? - Da.
Ți-a citit declarația și te crede.
Că familia Vandael e implicată.
Acum un an m-aș fi bucurat, dar acum, cu Thomas…
- Băga-mi-aș! - Nu putem obstrucționa justiția.
Vermeer a zis ceva?
Îi detestă. Îi urăște pe nenorociți chiar mai mult decât mine.
Dar Anton e om bun.
Nu. Ești îndrăgostită de el. E altceva.
Nu sunt.
- Anton. - Angelique.
Abia aștept să aflu de ce m-ai sunat.
Intră!
Ești, de departe, cea mai bună avocată a mea.
Mulțumesc! Mereu mi-a plăcut să lucrez cu tine. Serios!
Întoarce-te!
Da. Vreau să lucrezi iar pentru mine.
Te rog… Scuze! Pe bune?
- Vorbești serios. - Zici că te cer de nevastă.
- Scuze, dar… - Vrei?
M-ai luat prin surprindere.
De ce ai nevoie brusc de mine?
Vreau să cumpăr Grupul Vandael.
Grupul Vandael. Anton!
Haide!
Trebuie să mă gândesc. La modul cel mai serios.
- Nu o duc prea bine. - De asta acționez acum.
Da, dar eu mă refer la nivelul personal.
- Eleonore e distrusă. - Biata de ea!
Încă ai pasiune.
Haide! Erai așa bună! Așa deșteaptă!
Chiar eram.
Contez pe tine?
Îi șterg de pe fața pământului. S-a zis cu huzurul.
Mai ușor! Știi că nu e stilul meu.
- Dar o să discut cu Jan. - De ce?
- Bună, Angelique! - Ce faceți, fetelor?
- Mergem la o petrecere. - Nu e o idee bună! Ți-a ajuns raliul.
Ți-am zis deja că nu conduceam eu, ci Daan.
Știu.
- Poftim? - Te cred.
- Da? - Da, te cred.
Câtă vreme nu mă minți, o să te cred. Batem palma?
Bine.
- Era tatăl Juliettei? - Anton.
Mă vrea înapoi.
- Ca avocată. - Super!
- Pentru o preluare ostilă. - A cui?
- Grupul Vandael. - Poftim?
Da. Vrea să profite de poziția lui slabă.
A pus ochii pe el de mulți ani. Acum are prilejul.
- Și o să-l ajuți? - Tu ce ai face?
Eleonore e prietena ta cea mai bună. Nu poți!
Ai dreptate.
Hai odată! Avem multe de făcut!
Deci iar nu mă asculți?
- Pa! - Nu.
- Juliette nu face rabat diseară. - Crezi?
E nebună după Alex. N-ai observat? E jenant. Îmi dai fardul de obraz?
- Taică-său vrea Grupul Vandael. - Ce? Pe bune?
Da. Sper că Alex știe ce face.
Ce-ți pasă? Nu e problema ta.
- Nu ți se pare ciudat? - Nu știu. Lasă asta acum, bine?
Abia aștept seara asta!
- Ia te uită! La fix. - Servicii a-ntâia!
Fă mai mult sport, ca el. La ce piept sfrijit ai…
Mai am puțin.
- Văleu! Cineva s-a dat la Vic! - Îmi place aici! Vreau să mai stau.
Te înțeleg. Pe vremea romanilor, era la modă să fii gay.
Expertul nostru queer.
Am citit undeva. Se numea „sodomie”.
- Cum îi zicea? - „Sodomie”. Adică…
- Ce? - Sex anal.
- Incredibil! - Nu inventez. E adevărat.
Prefer epoca hetero.
- Uite cine a venit! - Bună seara!
Frumoasele!
- Nu știam că vii. - Nici eu.
- Cine ești? - Ghici!
- Habar n-am. - Haide, Matti!
- Vreo zeiță? - A vânătorii.
Așa, da.
- Diana. - Mersi, Victor! Da, evident.
- Și tu? - Ghicește!
Elena din Troia, cea mai frumoasă din toată Grecia?
- Motivul celor mai sângeroase războaie. - Da, a fost vina ei.
Ba nu. Doi gagii gândeau cu mădularul.
- Ești cam ignorantă. - Ca tine, Matti.
Poftim? Ce treabă am eu cu asta?
Melis?
- Uite ce-am găsit! - E a copiilor? Nu!
- Vrei o liniuță? - Pe bune?
Ești nebun.
- Ai fi bun de împărat. - Crezi?
- Ăla care distruge Imperiul Roman. - Sictir!
Salut, Daan!
- Ce caută aici? - L-o fi invitat împăratul.
E cățelușul lui.
„Comandantul nordului.
Tatăl unui fiu ucis, soțul unei neveste răpuse.”
Știe cineva?
- Gladiatorul? - Exact.
Expert queer și cinefil! Când te-ai făcut așa deștept?
Ce fac? Nu pot să cred!
- Cine naiba sunt ăia? - E nebună. Sunt aurii.
- Cine e? - Sunt vopsiți.
Pleacă! Nu-mi place.
Să înceapă jocurile.
Te simți bine?
Nu.
Nici eu.
Ce-i aia?
O scrisoare.
Faci mișto de mine?
Nu. Voiam să-mi cer scuze.
Mi-ai tras-o bine de tot.
Știi, da?
Și eu ție.
SCUZE
- Câte sentimente! - E hârtie din cea scumpă.
Te descurci bine.
Sunt foarte mândru de tine.
Îmi pare rău.
Și mie.
Sunt aici.
Deci nu-ți face griji momentan.
Și Alfa… Nu, mersi, Conduc. Mașina era asigurată. E-n regulă.
N-ar trebui să rezolve Melissa? E maică-sa. Nu-i așa?
Oricum, recunosc, am început să simt iar gustul.
Imposibil. E vin bun. Nu-i ieftin. Nu-i așa, Patrick?
E vin scump, da?
Vorbesc de avocatură, Eleonore. Am fost avocată opt ani.
Scuze! Uit mereu că ai muncit opt ani.
Dacă-ți plăcea așa mult, de ce ai renunțat?
Pentru copii.
- Vrei să umpli golul, că a crescut. - Nu.
Chiar simt dorința să lucrez din nou.
Revino-ți! Pe cine crezi că păcălești?
Ia niște hormoni. E criza vârstei mijlocii.
Stai! Ce faci?
- Nu-mi place când bei. Bețivo! - Nu fi obraznică!
Fii pa pace! Știu cum e.
Și Louise se înfuria așa.
- Jan m-a convins să merg la psiholog. - Nu.
Așa gândeam și eu, Eleonore. Dar crede-mă, dă rezultate.
O înțeleg mult mai bine pe Louise. Poate te ajută.
De asta ai făcut facultate?
Să-mi spui că-mi trebuie terapie ca să-mi înțeleg fata?
E doar obraznică. Nu e țăcănită, ca a ta.
Mda.
- Nu mă conduce. - Pleci?
- Am zis ceva? - Nu știu. Nu ascultam.
Ține!
E ciudat s-o văd cu fata aia.
Am fost combinați doi ani. A însemnat ceva.
Sunt prea prăjit acum. Dar chiar te-a iubit.
Da?
- Crezi c-a fost mereu lesbiană? - Nu se știe.
Când ai aflat?
Ce întrebare de rahat! De ce toți mă întreabă asta?
- Dar tu mereu pui întrebări de rahat. - Asta așa e.
- Dar o sugea bine. - Zău?
Demențial. De fiecare dată.
- Ce? - Vrei să ți-o sug?
Ce?
- Bună! - Bună.
Arăți bine. Grozav!
- Mersi. Și voi v-ați costumat. - Îți place?
- Daan, ai tras vreodată pe nas? - Pe bune?
N-o face! E nasol! Depresia bate euforia.
Șampania, pe de altă parte…
Iau eu sticla. Mersi!
Mi-am crescut fata în stil spartan.
Spartan? Și e de bine?
- Clar! - Da?
Sau să zic că am crescut-o să fie ca un cal troian?
- Ce drăguț ești! - Nu. Tu ești drăguță!
- Bună! - Bună.
Mă bucur că ai venit.
Mi-ai lipsit.
Stai!
Ce tare ești, Lou!
Dar…
Erai o mare javră. Drace!
- Ce vrei să zic? - M-ai ignorat complet.
- Credeam că doar băieții fac asta. - Era o relație toxică.
- Relație? - Știi ce zic.
Nu știu. Spune-mi!
Nu era prietenie. Nu una bună.
Acum putem recunoaște.
Mie nu mi s-a părut așa.
Nu mi-era bine cu tine.
Erai foarte posesivă și am uitat nițel cine sunt.
Bine.
De asta m-ai îndepărtat?
N-am mai suportat.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic.
Eu trebuie să-mi cer scuze. Le-am zis tuturor că ești nebună.
Bun. Mă duc după Alex.
Aici erai!
Te distrezi, iubitule?
Da, dar mi-e dor de tine. Nu stai o clipă locului.
- Ne așezăm undeva? - De ce?
Nu știu. Ca să vorbim.
E petrecerea mea, Alex. N-am chef de vorbă, ci de dans.
- Doar puțin! - Sau de sex.
Sau cum îi zici tu? „Tăvăleală”.
- Jules, nu acum. Vreau doar să vorbim. - E petrecerea mea.
Haide!
- Hai la dans! - Stai puțin!
- Nu așa de repede! - Ce?
- Mergem undeva, doar noi doi? - De ce?
- Te plac, am avut o zi bună… - Da?
Am vorbit serios cu tata.
- Povestește. - Da.
Am obținut parcela pentru clubul de golf.
Sau pe aproape, dar mia scăpăm de stresul de acasă.
Dacă construim…
Ieșim la liman cu Grupul Vandael.
- E o veste bună, nu? - Da.
- Așa stresat ești acasă? - Tu nu?
Nu. De ce aș fi?
Subtitrarea: Irina Para să? - Tu nu?