Vad är det?
Inget.
Du är tyst.
Jag mår bra.
Baksmälla?
Jag är kåt.
-Är du? -Jag är kåt, ja.
Klä av dig.
-Alex, det är alldeles för kallt. -Klä av dig, sa jag.
Nu då?
Kom hit.
Du är en sån hora.
-Va? -Se på dig. Du är en smutsig hora.
Inte sant?
Du knullar mig för att få information åt din pappa.
Jag fick samtal från min pappa i morse.
Din pappa tog tomterna vid golfbanan.
-Alex… -Du utnyttjade mig.
-Som om du inte hatar din pappa. -Du har ingen aning, okej?
Du har ingen jävla aning om vad du pratar om.
Du är en jävla bitch.
Hej.
-Hej. -Kommer du?
Varför inte?
-Kom igen, det gör dig gott. -Jag klarar mig.
-Ska jag stanna här? -Nej, gå du.
-Är du säker? -Ja.
-Okej. Ring om du behöver nåt. -Visst.
Vi brukar rekommendera en skanning i såna fall.
Jag måste sluta. Jag ringer tillbaka senare.
-Hej, fru Vandael. -Hej, dr Basteyns.
-Hade du en inbokad tid? -Nej.
Är det nödvändigt?
Det ser inte så bra ut, va?
Nej, fru Vandael. Det gör det inte.
Jag kände det på mig.
Okej.
Då vet vi vad vi ska göra, eller hur?
Hur som helst…
Vad håller du på med egentligen?
-Vad menar du? -Med Vermeer.
Vad i hela friden har vi gjort dig?
Våra familjer har varit vänner i 40 år.
-Det här är nog inte rätt plats… -Vill du förgöra oss, dr Basteyns?
Kan du vara snäll och lämna mitt kontor, fru Vandael?
En sak ska jag säga dig:
Jag har inte bara en eller två, utan en hel armé av advokater.
Och din frus smutsiga, opportunistiska återkomst med fienden…
Det tolererar jag inte.
Adjö, fru Vandael.
Vi ses.
Jag stannar så länge jag vill.
Okej.
Kan du släcka när du går?
Det är släckt.
-Lilla Olivia. -Hej.
Hur mår du?
-Jag saknar dig. -Jag saknar dig också. Kom in.
-Sätt dig. Vill du ha nåt att dricka? -Ja, tack.
-Vet din mamma att du är här? -Nej.
Vad är det?
Jag är så trött på skvallret hemma.
Vilket skvaller?
Mammas och pappas, om dig.
-Gör de det framför dig? -Ja.
Det är som om jag är osynlig.
Det är ingen trevlig känsla.
Mamma säger att du och Angelique kommer att krossa Vandael-gruppen.
Är det sant?
Du kanske ska gå hem.
Annars blir din mamma orolig.
Hej. Redan tillbaka?
-Var är alla? -Ute och åker skidor.
Daan är på sitt rum.
-Är allt som det ska? -Ja.
Kom igen.
Jag har croissanter i ugnen. Med ost och choklad, visst?
Vidrigt. Jag fattar inte att du fortfarande äter det.
Det har…nånting.
Nånting? Jösses, tack.
Vill du prata om det?
Jag vet inte.
Juliette utnyttjade mig för att få information åt sin far.
Jag berättade om golfbanan. Det var pappas sista projekt.
Så, ja…
Nu har vi förlorat allt.
Helvete.
Ja.
Är du kär i henne?
Jag vet inte. Vad betyder det att vara kär?
Var du nånsin kär i mig?
Självklart.
Var inte du det?
Jo.
Men nu kan jag inte föreställa mig hur det kändes.
Vad menar du?
-Jag skulle nog älska annorlunda nu. -Det är inget man väljer att göra.
Nej, kanske inte, men det handlar också om vad man släpper in.
Jag skulle inte släppa in dig längre.
-Okej. -Och det är märkligt att tänka på det.
För jag gillar dig och de andra, men i går kände jag verkligen…
Vi har vuxit ifrån varandra.
Det är som om jag inte har nån koppling till nån här.
Och de vänskaperna brukade betyda allt för mig.
Men om jag stannar,
kommer jag aldrig att kunna gå vidare.
Och det konstiga är att jag inte bryr mig.
Jag tror…
Jag tror att det är en bra insikt.
Kan du förstå det?
Så vad ska du göra?
Meditera i Nepal eller nåt?
Visst, Nepal.
-Kom igen. -Nej, det är okej. Jag åker.
Nepal, okej. Att lära känna en annan kultur,
en annan livsstil, vidga mina vyer.
Vår sträcker sig bokstavligen från Casino Club till Zwin.
Vad tänker du göra?
Ta över Vandael-gruppen? Det är ju toppen. Kul.
Eller ska Juliette göra det?
Ingen här är lycklig.
Och om 60, 70 år ligger vi i en kista. Och sen, då?
En dyr kista, åtminstone.
Tror du verkligen inte att han kommer?
Nej, hans ego fick sig en törn.
-Typiskt Alex. -Ja, det funkar inte för honom.
Han tål inte när nån åker skidor bättre än han.
-Så sorgligt. -Ja, verkligen.
-Det är så fantastiskt här. -Det här kan vara sista gången.
Varför?
Familjen Vandael måste sälja stugan.
-Vi kan åka skidor annanstans. -Det kommer inte att hända, det vet du.
-Varför inte? -Vi håller på att bli vuxna.
-Våra föräldrar semestrar ihop. -De är bättre på att hålla skenet uppe.
Hej, frun. Jag är inspektör Germonprez. Jag har några frågor till dig.
-Får jag komma in? -Visst.
Jag ska fråga dig samma sak som jag frågade din son för några dagar sen.
Vad exakt gjorde du hos familjen Vandael?
Jag var barnflicka.
Åt dem du anmälde för mordet på din syster? Det är märkligt.
Frun, jag tror att dina misstankar är korrekta.
Och jag är på din sida.
Det är uppenbart.
Men de vet inte heller var Claudia är.
Tror du på det?
Faktiskt inte.
Vet du vad som får mina varningsklockor att ringa?
Det faktum att mormor Vandaels sköterska också försvann över en natt.
Din son står väl Alex Vandael väldigt nära?
Och Alex vän Louise. Stämmer det?
-Det verkar vara en riktig röra där borta. -Ja.
Thomas… Thomas!
-Thomas! -Hördu, Daan. Hallå!
-Thomas! -Hördu, Daan… Daan! Tyst.
Daan, vakna. Daan, sluta.
Sluta! Du får inte sabba det här för oss, okej?
Hallå! Alex, vad fan? Alex!
Vad i helvete? Daan?
Vad är det?
Det är ingen fara.
Vad är det med dig?
Ta det lugnt.
Andas.
Terapi med kyla och värme. Det funkar alltid för mig.
Det är okej.
Vad är det med er två?
Du undanhåller nånting. Jag känner dig.
Handlar det om Claudia?
-Lou, sluta. -Vad? Varför?
Handlar det om Claudia?
Kan du berätta?
Alex knuffade henne från balkongen.
-Vad fan? -Det var en olycka, okej?
-Vad? -Det var en olycka.
Är det därför du har mardrömmar?
-Daan? -Daan.
-Varför, då? -Daan. Daan, du behöver inte…
Håll käften!
Daan…
Vad hände?
Alex och jag begravde en kropp under betongen.
Vilken kropp?
Daan?
Thomas.
Hur gick det till? Vad hände?
Han försökte attackera min pappa. Melissa slog honom i huvudet.
-Melissa? -Hon försökte skydda mig.
Ni är sjuka.
-Det här får inte komma ut, okej? -Hur?
Det får inte komma ut. Okej?
Hur kan du leva med det?
Lou…
Om du minns nåt annat som kan hjälpa oss, ring mig när som helst.
Dag eller natt.
Det gör jag nog inte.
Det kan hjälpa din son när han måste stå inför en domare.
-Så långt går det väl inte? -Jo.
Så fort planet landar, griper vi honom.
Han kanske vet mer än du. Frun.
Det här är så sjukt.
-Mamma kan inte få skulden för det här. -Vi löser det.
-Det finns bara ett sätt att lösa det på. -Nej, Lou.
-Vi går till polisen. -Nej, det gör vi inte.
Det är slutet för mig, min familj, dig och din mamma.
-Ni kan inte fortsätta så här. -Allvarligt.
-Inte jag heller. -Jag svär…
Våga inte.
Hur fan ska jag kunna lita på dig efter det här?
Detsamma gäller dig.
DAAN UTGÅENDE
Ser man på. Behöver du mig?
Eleonore.
Hem? Men vi kom precis hit.
-Vad är det? -Ni kanske borde börja packa.
-Är du fortfarande bakfull? -Matti, packa dina väskor!
Vi lyfter klockan fem.
-Jösses. -Okej.
Ja?
Jag fick ett meddelande om att ni flyger tillbaka om en timme.
Ja, vi kommer tillbaka tidigare. Daan mår inte bra.
Vad är det med honom?
Tja…
Han tjallade, pappa.
Han erkände allt för Louise, så det är nog bäst att få ett slut på det.
Hallå?
Du är en sån idiot.
-Jag tror att Louise har rätt. Vi måste… -Nej, du håller tyst.
Nej, det gör jag inte! Okej? Inte längre!
Det är allt jag gör. Ditt sjuka beteende försatte oss i den här röran.
Så vad ska du göra?
Jag går till Germonprez.
-Nej, det gör du inte! -Jo, det gör jag.
Okej.
Okej, gå du. Men du ska veta att jag inte skyddar dig längre.
Jag hoppades att det fanns nåt av mig i dig.
Men du… Du är mitt livs största misslyckande.
Jag hatar dig.
Pappa, jag hatar dig.
Du har alltid fått mig att känna…
-Vad sa Alex? -Vi har ett stort problem.
De berättade för Louise. De vill anmäla det.
-Helvete. Vi borde ha gått till polisen. -Du skojar.
Vi måste dit nu. Du lovade att det aldrig skulle komma ut.
Du skulle hjälpa oss, men nej.
-Jag vill åka. -Varför?
-Så jag är där när de landar. -Jag ska med.
-Inte en chans. -Jo!
Försvinn härifrån!
Ni är sjuka.
-Kör fortare. -Jag kör i 100.
-Gasen i botten. -Hastighetsgränsen är 70.
-Jag vill vara där före polisen. -Kör du då!
Jag skulle om jag kunde!
För helvete! Allt de behövde göra var att hålla käften.
-Lugna dig! -De berättar för galningen Louise!
Om polisen ser dig så här, tror de oss aldrig.
Hallå där. Lugna dig, Patrick.
Se på mig. Slappna av. Lita på mig. Jag vet vad jag ska göra.
Det ordnar sig.
Eleonore!
Undertexter: Marie Roos Lita på mig. Jag vet vad jag ska göra.