Auzi?
Uită-te la mine!
Totul va fi bine.
O VARĂ ARTIFICIALĂ
Vă urez bun-venit în numele familiei Vandael.
Ne-am adunat astăzi pentru a ne lua rămas-bun de la Patrick.
Tată preaiubit,
fiu,
soț și prieten.
Ce zi frumoasă pentru a ne strânge cu toții,
a-l comemora și a-l onora pe acest om minunat!
Patrick.
Astăzi ne luăm rămas-bun de la el.
Bună, tată!
Era cât pe ce să te pierdem acum un an.
Panica și durerea pe care le-am simțit au fost de nedescris.
Dar…
ai fost mereu un luptător.
Cine vrea poate. Tu m-ai învățat asta.
Unde mulți n-ar mai fi văzut scăpare,
ai avut voința puternică de a reveni ca înainte.
Pas cu pas.
Așa urma să cucerim lumea împreună.
Noi doi.
Recent, la raliu, ai strălucit din nou cu putere
și cu poftă de viață.
Clipele plăcute petrecute împreună în acea zi…
le voi prețui.
Viața pare…
Viața pare așa nedreaptă acum!
Pentru că te-ai dus.
Mi-e dor de tine.
În fiecare zi.
În fiecare oră și fiecare clipă.
Te voi face mândru.
Cum m-am mândrit cu tine.
Promit.
Doamne…
Ce puternic e!
Câteva cuvinte de la un prieten bun al familiei, doctorul Jan Basteyns.
Văd multe chipuri cunoscute astăzi aici.
Angajați ai lui Patrick. Clienți și furnizori.
Și o familie în stare de șoc.
Voi fi sincer.
Am cumpănit mult dacă pot și vreau să fac asta.
Să-l comemorez pe Patrick Vandael.
Cu ce să încep?
Se zice: „despre morți numai de bine”.
Dar ce poți spune de bine despre Patrick Vandael?
Aș putea zice
că prietenii și dușmanii
îi admirau flerul în afaceri…
mâna de fier.
Dar oare sunt sincer?
Pentru că nu avea prieteni.
Dar nici dușmani.
Cine se punea cu el
era eliminat sistematic și nemilos prin șantaj și intimidare.
Dar să-l vorbim de bine. Patrick era…
un lider în branșa lui, fără nicio îndoială.
Pot doar spera, gândindu-mă la numeroșii lui angajați,
că nu se va scufunda corabia fără el.
Urez din toată inima familiei sale
să aibă multă putere, ca toți cei nedreptățiți vreodată de el.
Patrick, am încercat ca întotdeauna să fiu cât de sincer posibil cu tine.
Și vouă, dragi…
prieteni și cunoștințe,
vă doresc o viață plină de iubire,
o viață cinstită.
- Minunat discurs, Alexander. - Mulțumesc.
Am fost sincer în unele privințe.
În altele, nu.
Știu.
Cine l-a pus pe Jan Basteyns să vorbească?
Eu.
Mare prostie!
Știu, bunico.
Poți fi sigură că Angelique l-a montat.
- De ce nu sunt aici? - Le-o fi frică să dea ochii cu noi.
Cred că se tem de tine, buni.
Tu nu, nu-i așa?
Alexander, du-te!
De acum, tu ești bărbatul în casă.
- Bună, băiete! - Alex.
- Ești bine? - Da. Intrați.
- Bună! - Salut!
Alex, discursul… Voiam să explic de ce…
De ce ai fost sincer?
- Nu-i nimic. - Dar poate că i-am supărat pe unii.
Și i-ai făcut pe mulți să se simtă bine, dându-le o lecție ipocriților.
Aș vrea uneori să fi avut un tată ca tine, Jan.
Fii tare!
Haideți!
- Ți-e bine? - Da. De ce?
- Mai întrebi? - Nu, Lou. Nu acum.
- Preferam vila de la terenul de golf. - O închiriază pe asta.
- Bani aruncați. - De acord.
Dar îți trebuie bani ca să cumperi casă.
- Nu-i așa? - Bună!
- Lou, să cumpăr sau să închiriez? - Ce?
- Păi… - Lasă.
- Suferă mult. - Da.
- Mamă, așteaptă! - Mă doare gâtul.
Cum altfel? Opt coaste rupe, o entorsă la gât…
Și un soț mort.
Alex o fi bine?
Nu știu. Se poartă ca de obicei.
Mi-e greață.
Tipic pentru Alex.
Mă întorc imediat.
Scuze.
- Parcă-mi pasă mai mult decât lui. - Știu.
Va fi bine.
- Alexander, băiete… - Alex.
Condoleanțe.
Voiam să o consolăm pe mama ta. Se poate?
Intrați.
Numai bine, Alex.
Da. Cred că te bucuri.
Așa mă așteptam, dar e prea trist.
Chiar este, Melissa.
O să te întărească.
- Până la urmă. - Sigur.
Jacqueline.
- Cât tupeu! - Ce caută aici?
- Nici nu s-a răcit bine. - Vulturii!
Vin încoace.
N-am ce vorbi cu ei!
Cine i-a invitat?
Olivia?
Bună!
Ți-e bine? Ce puternică ești!
Condoleanțe.
- Sper că a fost o comemorare frumoasă. - Comemorare sau sărbătoare?
Știu ce însemna pentru tine, Jacqueline. Și mama ținea la el ca la ochii din cap.
- Condoleanțe, Angelique. - Te rog, Anton.
Sunt foarte slabi acum. Doar să sufli și se prăbușesc.
Așa este, dar vom aștepta momentul potrivit.
- Bate fierul cât e cald. - Se va încinge și mai mult.
Ce faci, mamă?
- Pe bune? Aici? - Ce e?
Vei distruge familia Vandael.
Scumpo, s-o „distrug”?
Tu m-ai sfătuit să mă întorc la avocatură.
Sunt prietenii tăi.
Prietenii mei? N-am voie să fac nimic pentru mine?
Nu la o înmormântare!
Știi mai bine ca oricine ce preț pune familia lor pe prietenie.
- Zero. - Nu e drept.
Nimic nu e drept în dragoste și la război, Louise.
Da, ai dreptate.
Mulțumesc că ai venit.
- Eleonore, n-am venit să… - Știu.
E pentru Olivia.
Văd ce mult înseamnă pentru ea.
Am ieșit din joc.
Am iubit-o pe Claudia.
Mult.
Dar dragostea asta m-a costat mult.
Mi-e dor de sora ta în fiecare zi.
Și mai mult acum, că Patrick nu mai e.
Mi-l dai mie?
Îmi vreau fiul înapoi.
Da?
Totul e în mâinile copiilor.
Dar l-aș ruga pe Vermeer să aibă puțină milă de Alex.
Da.
Dacă nu mai lupt nu înseamnă că am devenit naivă.
Băiete!
- Du-te! Cu tine vorbește. - Cu mine?
- Cu cine crezi? - Nu vreau.
- Nu fi nepoliticos! Te strigă. - Băiete!
Repejor!
- Ce o vrea de la el? - Poate-și caută alt iubițel.
Condoleanțe, doamnă.
Când te duci la Germonprez?
Păi…
Am câștigat puțin timp cu moartea lui Patrick.
Germonprez m-a întrebat de Thomas.
- Evident. Asta ne paște pe toți. - Da.
Doamnă Vandael, cu tot respectul, ne-am zis să fim deștepți…
Dacă Patrick s-a dus, să-i punem lui în cârcă…
Taci!
Nu vorbim acum.
Azi mi-am îngropat fiul.
Vino mâine la mine! Și adu-l pe băiat.
Bine.
Uitați!
- Era aici mai devreme? - Nu cred.
Nu știam că vine.
Ce cauți aici?
- Îl sprijin pe Alex. - Nu-i nevoie.
Tocmai și-a pierdut tatăl.
Se uită prin mine.
De parcă nu exist.
Noi nu ne îndrăgostim. Ai uitat?
Amorezată și abandonată.
Drăcia dracului!
Lasă copilăriile!
Și plânsul!
Înțeleg tot mai bine de ce s-a împușcat mama.
Ce dracu'?
- Doamne! - Ce face?
Încă n-ai despachetat?
Mă mut curând din nou, deci…
- Se va schimba ceva acum? - De ce?
- Tot refuzi să vorbești? - Lou…
Ce pot face? Vor să mă pună succesor.
Dar asta ești.
- De ce… - Succesorul perfect.
Ești fix ca tatăl tău.
Dacă taci acum, nu ești cu nimic mai bun decât el.
- Cum te-ai purtat cu mine și Daan… - Te-am sprijinit tot timpul.
Știi cât am vorbit despre tine la terapie?
Alex, m-ai distrus.
Ai fost agresiv.
Ai făcut sex cu mine fără consimțământ.
Ai încercat să mă îneci.
Uită-te la mine!
M-am simțit ca un nimic.
Urăsc că nu ți-ai dat seama.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău!
N-am vrut să-ți fac rău, Lou.
Serios.
Știu.
De asta e așa greu cu tine.
La nevoie, erai mereu acolo.
Nu știu dacă aș mai fi aici fără tine.
Dar îl vreau doar pe acel Alexander.
Nu și pe celălalt.
Bine.
Chiar nu vreau să fiu ca el.
Știu că nu vrei.
Dar e inevitabil în mediul ăsta.
Ai voie să fii trist.
Știi ce ai de făcut.
Să rup lanțul.
Unde-i Alex?
Alex, pe unde ai umblat? Te căutam.
- De ce? - Buni ține discurs.
Jacqueline.
E aici. Poți să începi.
Atenție, vă rog!
Am și eu câteva cuvinte de spus, după discursurile frumoase de dimineață.
Mersi, Jan.
Fiul meu, Patrick, era totul pentru mine.
Mă regăseam mult în el.
O parte din mine
nu mai este.
Nu mai am mult de trăit.
Nu mai am de ce.
În fața mea se află viitorul din Knokke.
Și mă bucur să vă văd împreună.
Prieteni…
și dușmani.
Sunt deosebit de mândră de puterea Grupului Vandael.
E mai puternic ca niciodată. Vom continua să creștem.
În pofida vremurilor grele din sectorul nostru.
Patrick a luptat mult timp.
Până la capăt.
Și acum, lupta lui se reia.
Alexander…
Sunt mândră
că veni continua să extinzi Grupul Vandael pentru noi.
Făcându-l mai mare ca niciodată.
Totul ține de tine.
Îmi pun toată încrederea și tot ce dețin
în mâinile tale de acum încolo.
Tatăl tău era regele, Alexander.
Și regele a murit.
Regele a murit. Trăiască regele!
Subtitrarea: Irina Para ă regele!