Du…
Titta på mig.
Det ordnar sig.
Å familjen Vandaels vägnar, vill jag välkomna er alla.
Vi har samlats här i dag för att ta farväl av Patrick.
En älskad far,
son,
make och vän.
Vilken vacker dag att samlas
och fira minnet av denna underbara man, för att hedra honom.
Patrick.
I dag tar vi farväl.
Hej, pappa.
För ett år sen förlorade vi dig nästan.
Paniken och smärtan som vi kände var obeskrivlig.
Men…
Du hade alltid varit en kämpe.
Finns det en vilja, finns det en väg. Du lärde mig det.
När det inte verkade finnas nån väg kvar för många,
förblev din vilja stark nog att bli ditt gamla jag igen.
Steg för steg.
Det var så vi skulle erövra världen tillsammans.
Du och jag.
Och nyligen, på rallyt, utstrålade du återigen styrka
och livsglädje.
Så som vi njöt av varandras sällskap den dagen…
Jag ska vårda det ömt.
Livet känns…
Livet känns så orättvist just nu.
Nu när du är borta,
saknar jag dig.
Varenda dag.
Varje timme, varje ögonblick.
Jag ska göra dig stolt.
Så som jag var stolt över dig.
Jag lovar.
Herregud.
Han är så stark.
Nu ska vi höra från en god vän till familjen: Dr Jan Basteyns.
Jag ser många bekanta ansikten här i dag.
Patricks anställda, klienter och leverantörer,
och jag ser en familj i chock.
Jag ska vara ärlig.
Jag var tvungen att fundera på om jag kunde och ville göra det här.
Att hedra Patrick Vandael.
För var ska jag börja?
Man ska inte tala illa om de döda,
men vilka goda saker kan man säga om Patrick Vandael?
Jag kan säga
att både vänner och fiender
beundrade hans affärssinne, hans…
…starka ledarskap. Men är jag ärlig om jag säger så?
För han hade inga riktiga vänner.
Men han hade inga fiender heller.
För de som var emot honom,
eliminerade han konsekvent och hänsynslöst genom utpressning och skrämseltaktik.
Men vi ska inte tala illa om de döda. Patrick var en…
…extraordinär industriledare, det råder det ingen tvekan om.
Jag kan bara hoppas, med tanke på hans många anställda,
att skeppet inte sjunker med honom.
Hans familj tillönskar jag, från djupet av mitt hjärta,
mycket styrka.
Precis som alla människor som har blivit förorättade av honom.
Patrick, som alltid har jag försökt vara så ärlig som möjligt mot dig.
Och er,
kära vänner och bekanta,
tillönskar ett kärleksfullt
och ärligt liv.
-Du höll ett underbart tal, Alexander. -Tack.
Jag menade en del av det.
Och en del inte.
Jag vet.
Vem bad Jan Basteyns att säga något?
Det var jag.
Det var dumt.
Jag vet, Bonmamie.
Du kan vara säker på att Angelique fick honom till det.
Varför är de inte här?
Jag antar att de är rädda för att visa sina ansikten.
Jag tror att de är rädda för dig, Bonmamie.
Det är väl inte du, älskling?
Nej.
Alexander, gå du.
Du är mannen i huset från och med nu.
-Hej, pojk. -Alex.
-Allt väl? -Ja. Kom in.
-Hej. -Hej.
Alex, det där talet. Jag ville förklara varför…
Varför du var ärlig?
Det är okej.
Men jag kan ha gjort vissa personer upprörda.
Jag tror att du fick många att må bra
och lärde hycklarna en läxa.
Ibland önskar jag att jag hade haft en far som du, Jan.
Håll ut.
Kom.
-Mår du bra? -Ja, hurså?
-Vad menar du? -Sluta, Lou. Inte nu.
-Jag föredrog villan vid golfbanan. -De hyr den här.
-Vilket slöseri med pengar. -Jag håller med.
Men man behöver pengar för att köpa ett hus.
-Så sant som det är sagt. -Hej.
-Vad tycker du, Lou? Köpa eller hyra? -Va?
-Bara… -Glöm det.
-Hon lider verkligen. -Ja.
-Mamma, vänta. -Min nacke. Det gör ont.
Vad förväntar du dig? Åtta skadade revben och en pisksnärtskada.
Och en död make.
Tror du att Alex är okej?
Jag vet inte. Han beter sig som om inget har hänt.
Jag mår illa.
Typiskt Alex.
Jag kommer strax.
Förlåt.
-Det är som om jag bryr mig mer än han. -Jag vet.
Det ordnar sig.
-Alexander, pojk. -Alex.
Jag beklagar.
Vi ville framföra våra kondoleanser till din mor. Är det okej?
Kom in.
Allt gott till dig, Alex.
Ja, du måste vara glad.
Jag trodde att jag skulle bli det, men det är sorgligt.
Det är det, Melissa.
Det här gör dig bara starkare.
-Så småningom. -Visst.
Jacqueline.
-Vilken fräckhet. -Vad gör de här?
-Hans kropp har inte ens kallnat än. -Gamar.
De kommer hit.
Jag säger inte ett ord till dem.
Vem bjöd dem ens en gång?
Olivia?
Hur mår du?
Du är så stark.
Jag beklagar sorgen.
-Jag hoppas att det var en fin gudstjänst. -Gudstjänst eller firande?
Jag vet vad han betydde för dig, Jacqueline.
Jag var själv min mors ögonsten.
-Jag beklagar sorgen, Angelique. -Snälla Anton.
De är så svaga nu att de faller om man blåser på dem.
Det är sant, men vi gör vårt drag när tiden är inne.
-Vi måste smida medan järnet är varmt. -Det blir inte varmare än så här.
Vad gör du, mamma?
-Allvarligt? Här inne? -Va?
Ni kommer absolut att förgöra Vandaels.
Förlåt, älskling: "Förgöra"?
Du rådde mig att börja jobba som advokat igen.
De är dina bästa vänner.
Bästa vänner? Får jag äntligen göra nåt för mig själv?
Inte på den jävla begravningen, nej.
Du vet bättre än nån annan vad vänskap betyder för familjen Vandael.
-Inget. -Det där är inte rättvist.
Inget är rättvist i kärlek och krig, Louise.
Ja, du har rätt.
Tack för att du kom.
-Eleonore, jag är inte här för att… -Jag vet.
För Olivia.
Jag ser hur mycket det betyder för henne.
Mitt spel är över.
Jag älskade Claudia.
Mycket.
Men min kärlek till henne har stått mig dyrt.
Jag saknar din syster varje dag.
Ännu mer nu när Patrick är borta.
Kan jag få den?
Jag vill ha tillbaka min son.
Ja?
Det är upp till barnen nu, Melissa.
Men jag vill be Vermeer att visa vår Alex lite medkänsla.
Att jag har slutat kämpa, betyder inte att jag har blivit naiv.
Pojk?
-Gå dit. Hon pratar med dig. -Med mig?
-Vem annars? -Jag vill inte gå.
-Var inte oförskämd. Hon ropar på dig. -Min son!
Sätt fart.
-Vad vill hon honom? -Hon letar nog efter en ny leksakspojke.
Jag beklagar sorgen, frun.
När ska du träffa Germonprez?
Nåväl…
Patricks död har köpt oss lite mer tid.
Germonprez frågade mig om Thomas.
-Uppenbarligen. Det väntar oss alla. -Ja.
Fru Vandael, med all respekt, vi tänkte att det vore smart att…
Nu när Patrick är borta, kan vi låta honom ta skulden…
Håll käften.
Vi pratar inte om det här nu.
Jag begravde min son i dag.
Kom till mig i morgon och ta med dig pojken.
Okej.
Titta.
-Var hon här tidigare? -Jag tror inte det.
Tänk att hon kom.
Vad gör du här?
-Jag ville stötta Alex. -Det behöver du inte göra.
Han har precis mist sin pappa.
Han ser rakt igenom mig.
Som om jag inte existerar.
Vi skulle inte bli kära, minns du?
Kär och sen dumpad.
För helvete.
Var inte så barnslig.
Och sluta gråta.
Jag förstår mer och mer för var dag varför mamma sköt sig.
Vad fan?
-Kära nån. -Vad gör han?
Har du inte packat upp än?
Jag måste nog flytta snart igen, så…
-Kommer nåt att förändras nu? -Varför skulle det?
-Vägrar du fortfarande att prata? -Lou…
Vad kan jag göra? De vill göra mig till hans efterträdare.
Det är du.
-Vad… -Den perfekta efterträdaren.
Du är precis som din pappa.
Om du håller tyst nu,
är du inte bättre än han var.
-Så som du behandlade Daan och mig… -Jag har alltid funnits där för dig.
Inser du hur mycket jag har pratat om dig i terapin?
Alex, du knäckte mig.
Du var aggressiv.
Du hade sex med mig utan mitt samtycke.
Du försökte dränka mig.
Se på mig.
Du fick mig att känna mig så liten.
Jag hatar att du aldrig såg det.
Förlåt.
Jag är ledsen.
Jag ville aldrig såra dig, Lou.
Jag menar det.
Jag vet det.
Det är det som är så svårt med dig.
När jag verkligen behövde dig, fanns du där.
Jag vet inte om jag ännu hade varit här utan dig.
Men jag vill bara ha den Alexander i mitt liv.
Inte den andra.
Okej.
Jag vill inte vara som han.
Jag vet.
Men det är nog oundvikligt i den här miljön.
Det är okej att vara ledsen.
Du vet vad du måste göra.
Få ett slut på det.
Var är Alex?
Alex! Var har du varit? Jag har letat efter dig.
-Varför? -Bonmamie ska hålla tal.
Jacqueline.
Han är här. Varsågod.
Kan jag få er uppmärksamhet?
Jag vill också säga några ord,
efter alla vackra tal i morse.
Tack, Jan.
Min son, Patrick, betydde allt för mig.
Jag såg mycket av mig själv i honom.
En del av mig
är borta.
Jag lever inte länge till.
Det är inte värt det längre.
Knokkes framtid står framför mig.
Och jag är glad att se er alla samlade.
Vänner
och fiender.
Jag är särskilt stolt över att Vandael-gruppen står stark.
Starkare än nånsin.
Vi fortsätter växa.
Trots de svåra tiderna i vår bransch.
Patrick kämpade länge.
Till slutet.
Och nu ska hans kamp återupptas.
Alexander,
jag är stolt över
att du ska fortsätta expandera Vandael-gruppen åt oss.
Gör den större än någonsin.
Det är upp till dig nu.
Jag lägger all min tillit och allt jag äger
i dina händer från och med nu.
Din far var kung, Alexander.
Och kungen är död.
Kungen är död. Länge leve kungen!
Undertexter: Marie Roos leve kungen!