Nu ne îmbogățim visând, ci plănuind.
Dacă nu-ți planifici propria viață,
te obișnuiești să trăiești după planul altcuiva.
Nu amintirea a ceea ce eram,
ci ce lăsăm în urmă ne face nemuritori.
Plănuim pentru generații în șir, dar uneori e necesar să sărim câte una.
Ne-a teorizat întreaga viață.
După ce a căzut, a fost și mai rău.
Control. De fiecare dată.
Zero încredere.
I-a afectat pe copii. Și pe mine.
Presiunea așteptărilor e mare, firește.
Companie mare, responsabilități pe măsură.
Iubirea se plătește.
E tot ce am știut.
O VARĂ ARTIFICIALĂ
Knokke îndat' Răsuflarea mi-ai tăiat
Când frumusețea ți-o admir
Ești o doamnă O adevărată reclamă
Nicio stațiune de la mare nu-i ca tine de îmbietoare
Ești în toane bune.
- E ziua cea mare, scumpo. - O faceți?
- Luăm tot. - Alex s-a dat pe brazdă?
Da, amărâtul. L-au distrus complet taică-său și bunică-sa.
Melis, nu ți-ar veni să crezi ce javră e cotoroanța aia.
L-a vrăjit pe tata, i-a frânt inima
și l-a aruncat de nu s-a văzut.
Beau ceva!
Ba nu beau!
Vreau s-o privesc în ochi când semnează.
- De ce nu vii și tu? - Nu pot. Mă văd cu Daan.
Oricum,
diseară zburăm în Seychelles cu avionul cel frumos al familiei Vandael.
Va fi tot al meu.
Bun. Mă aranjez, ca să arăt bine în ziare.
Knokke îndat' Răsuflarea mi-ai tăiat
Ești locul meu preferat
Bun. Când plec la drum, iau cu mine…
pe Louise, pe mama, pastilele,
pe ChatGPT, Emilie, Jean-Jacques, bebelușul și…
Pe Paul. E, practic, membru al familiei.
Bun. Louise, spune ultima dată!
Când plec la drum iau cu mine pe Louise, pe mama, pastilele, pe ChatGPT,
pe Jean-Jacques, Emilie, bebelușul, pe Paul și…
pofta de viață.
Nu! Azi n-am voie să plâng. Nu poate să-mi curgă rimelul!
Am ședință cu acționarii.
- Sigur nu e prea repede? - În niciun caz.
Louise a progresat enorm. E pregătită.
Ești consistentă. Sunt convinsă că noul tratament
și pofta ta de viață, cum ai numit-o, se echilibrează perfect.
Doar să te ții de treabă și o să devină obișnuință.
- Îi faceți rețetă pe un an? - De ce?
N-am încredere în farmaciile de acolo. Scuză-mă! Am un cuvânt de spus.
Voi vedea ce pot face.
Abia aștept! O fac în sfârșit!
Uitați-vă la ea! Fetița mea crește.
Mă bucur mult că-ți merge așa bine.
- Și că ai rămas tu însăți. - Și eu.
- Se descurcă de minune. - Da.
- Prima destinație? - Nepal.
- Extraordinar, nu? - Scuze!
- E rândul tău, mamă. - Nu!
Hai aici!
Când o generație dă greș, trebuie luate măsuri.
Moștenirea trebuie ocrotită.
Linia de sânge trebuie refăcută.
UNDE EȘTI?
Pentru asta, e nevoie de sacrificii.
O discuție și gata.
Pe cine minți?
Doamna Visser?
L-ai suspectat pe Patrick atâta timp, iar acum spui că ea a tras sforile?
Femeia aia e dementă.
Patrick e viața ei. Orice îi cerea sau făcea era sacru.
Când a căzut pe scări, a fost mai rău.
Locuiam la ei. Eram bona Oliviei.
Și pe ea a scos-o din minți.
Tirania ei a marcat copiii ăia pe viață.
Bună ziua.
Un singur lucru regret: că am avut încredere în femeia aia.
Bună!
Când o crezi încolțită, urzește alt plan.
E cu un pas înainte.
Scuze!
Patrick pare eminența cenușie, dar ea trage sforile de fapt.
- Ți-e bine? - Da.
Respiră!
Mulțumesc!
Domnul Paroti.
Îți vei susține mama, presupun?
Îmi pare rău. Nu întârzii de obicei. Încă nu au ajuns?
Nu. Vermeer întârzie.
- Ce faci aici? - Îl susțin pe Alex.
- Eu am rugat-o să vină. - Sigur. Înțeleg.
Bună, Maurice!
Îl sun să întreb dacă e pe drum.
Așa să faci, Angelique. Așa să faci.
Nu-ți place în Knokke, așa-i?
Nu-i locul meu.
Voiai doar să te integrezi, să urci în societate.
Am aflat că nu câștig nimic din asta.
Nu există…
onoare sau dreptate.
Nici prietenie.
Cred că e vremea să vorbim puțin despre familia Vandael.
Bună ziua tuturor! Văd că toată lumea e aici. Frumos!
- Angelique. - Bună.
- Alex. - Anton.
Eleonore.
Louise.
- Tu ce cauți aici? - Voiam să asist la ziua ta cea mare.
Bine.
Să începem! Ați așteptat destul.
Ați citit toți contractele?
Nu mai umblăm cu mănuși. Ați făcut varză totul.
Vreți să recapitulăm împreună cele mai mare gafe?
- Actele, Angelique. - Da. Am adus tot.
Văd că și Olivia citește. Distractiv!
Ce faci? Toate bune?
Ți-am mai zis. Sunt de partea ta.
Poți fi sincer cu mine.
Trebuie să fii.
Sau nu se va face dreptate.
Și asta vrei, nu?
În josul paginii sunt căsuțele unde puteți semna.
Stați! S-o așteptăm pe buni.
Nu vine.
- Nu vine? - N-are de ce. Sunt împuternicit.
- Dar tot vreau să fie aici. - De ce?
Ca s-o privesc în ochi când semnez.
Nu se poate.
E bolnavă.
La cap, știu.
Are cancer pulmonar.
- Aoleu! Doar nu-i pe moarte! - Ba da.
Îmi pare rău. Ce lovitură pentru familie!
Nu-i nimic. A dus-o bine.
Vai, Eleonore! Încă n-a murit.
- Semnăm odată? - Da.
- Maurice, banii sunt în contul escrow ? - Da.
Foarte bine. Alex?
Bun.
Femeia aia e nebună.
Îi controlează pe toți.
Și pe mine, pe mama.
După dispariția mătușii Claudia, mama a cercetat pe cont propriu.
Mama ta era convinsă că Patrick Vandael e implicat.
S-a dovedit că nu era.
Ai aflat că bănuielile ei nu se confirmau?
Am locuit la ei recent, câteva luni.
Am auzit lucruri.
Patrick părea un nemernic în ochii lumii,
dar acasă era…
un bărbat drăguț și familist.
Patrick Vandael?
Ne-a ajutat enorm.
Nu prea am ce să-i reproșez.
Au zis altceva la înmormântare.
Sigur i-a rănit pe mulți în afaceri. N-am nicio îndoială.
Dar, credeți-mă… Persoana pe care o căutați este ea.
Ei bine… Pentru banii de viitor.
Noroc!
- Angelique. - Anton.
Santé.
Poate-ți răscumperi mașina. Am auzit că a trebuit s-o vinzi.
Da, păi…
N-a fost ușor.
Am cumpărat-o eu însumi la 16 ani. Părea o investiție bună.
- Poluează. Sunt interzise peste tot. - Așa e.
Am luat 210.000 de euro pe ea, o sumă frumușică.
Două sute? Bună investiție! Poate te faci vânzător de mașini.
Ce haios! Era un vis de-al meu.
Dar m-am gândit să fac ceva mai bun cu ei.
O nouă investiție, s-o iau de la capăt.
Așa că… Da.
Am cumpărat o parcelă.
La terenul de golf.
- Ce-ai asta? - Asta?
Contractul de cumpărare a parcelei.
- Anton, n-am știut. - Angelique, am oferit mai mult.
Au acceptat bucuroși și au semnat dimineață.
- Măi să fie! Cum ai reușit? - S-a implicat tata.
Cum ai obținut plicul?
Juliette…
Mersi!
Drăcia dracului!
Anton, abține-te! Nu așa se poartă un profesionist.
Nu? Tot vei conduce Grupul Vandael.
Belgian Property e o firmă nouă. Va fi principalul tău concurent.
Am strâns deja capital să demarăm proiectul terenului de golf.
Împreună.
Pramatia e fix ca taică-său!
Mai degrabă ca bunica. Dar, Anton…
Așază-te puțin!
Vreau să te privesc în ochi când beau în cinstea ei.
Pentru buni.
Buni.
Noroc!
Bravo!
Afacerile de familie numără trei generații.
Constructorii, moștenitorii și distrugătorii.
În beton. Mai știi pe care șantier?
- Cred că doar ea știe. - Mulțumesc!
Pentru sinceritate.
Poți pleca.
E vremea să rupem cercul vicios.
Să facem loc următoarei generații.
Pentru asta, e nevoie de sacrificii.
Ce va urma?
O vizităm pe bunicuța Vandael.
Ne-a teorizat întreaga viață.
După ce a căzut, a fost și mai rău.
Control. De fiecare dată.
Femeia aia e dementă. Patrick e viața ei.
Îi controlează pe toți. Și pe mine, pe mama.
Credeți-mă… Persoana pe care o căutați este ea.
Jacqueline Vandael.
POLIȚIA
Ești gata?
Fostele șantiere ale Grupului Vandael,
acum deținut de compania Dutch Property a familiei Vermeer,
sunt cercetate minuțios pe rând.
Drăcia dracului!
Poliția speră să găsească probe criminalistice în mai multe locuri,
care să arunce o lumină nouă
asupra unui caz tot mai complex din lumea imobiliarelor.
Motivul acestei operațiuni de amploare
este criza din jurul moștenitoarei Jacqueline Vandael,
care și-a pus capăt vieții prin eutanasie acum câteva săptămâni.
Parchetul a confirmat că era suspectă în cel puțin două dosare de omor.
Cel al iubitului ei, Thomas,
și al presupusei amante a nurorii ei, Eleonore Vandael.
- Haide! - Fac singură check-inul.
- Sigur? - Da.
Bine.
- Deci asta a fost. - Da.
Promite-mi că nu ajungi o hipioată în șalvari!
- Dar codițe îmi fac! - Ți-ar sta bine.
- Să-mi trimiți zilnic o poză! - Sigur.
Să te ții de cuvânt! 365 de poze, o să le număr!
Bine.
Și, dacă ai nevoie de ceva sau…
dacă te simți singură, dai de belele, orice,
să mă suni, zi sau noapte!
Bine.
Dacă nu întâlnești vreun făt-frumos surfer, normal.
Termină!
Sunt mândru de tine.
Cu adevărat.
Lumea e a ta. Bine?
De acord.
Dacă nu te-aș fi întâlnit, aș fi fost altfel.
Cred că amândoi am fi fost cu totul altfel.
- Da. - Am răzbit.
Am răzbit.
- Da? - Da.
- Ai grijă! - O să am.
- Promiți? - Promit.
- Tu o să ai grijă de tine? - Da.
Aici.
Da.
O să-mi lipsești mult, Lou.
Și tu, mie.
- Plec acum. - Da.
Șterge-o odată!
Poftim!
Vai de mine! Unde fuge rucsacul cu fata aia?
Pa!
Subtitrarea: Irina Para ucsacul cu fata aia?