MANHATTAN SZIGETÉN
KÉT NYOMOZÓOSZTAG FOGLALKOZIK GYILKOSSÁGOKKAL.
AZ ÉSZAK- ÉS A DÉL-MANHATTANI.
A LEGBRUTÁLISABB ÉS LEGKOMPLEXEBB GYILKOSSÁGOKAT VIZSGÁLJÁK.
EZEK AZ Ő TÖRTÉNETEIK.
A Pilmar család 1995. januárjában vett fel engem.
Howard és Ros Pilmar a fiuk, Philip mellé keresett valakit.
Már több mint egy éve dolgoztam náluk,
amikor az egyik munkanapomon bementem Philip szobájába.
A fiú ott feküdt az iskolai egyenruhájában a bevetett ágyon, és a plafont bámulta.
Azt mondta: „Apu tegnap este nem jött haza.”
Látszott, hogy az eset felzaklatta.
Kicsit később a hallban ácsorogtam,
amikor Ros döbbent arckifejezéssel az arcán betoppant.
Látszott rajta, hogy sírt.
Csak állt ott széttárt karral, és annyit mondott:
„Howard meghalt.”
Én meg azt gondoltam magamban:
„Az nem lehet.”
Az 1990-es években a New York-i gyilkosságok száma az egekbe szökött.
De hogy egy üzletembert a saját manhattani irodájában öljenek meg,
olyan ritkán fordult elő.
Howard Pilmart 20-30-40 alkalommal szúrták meg.
Csak találgattunk. Nem tudtuk, mi történt.
Megoldatlan gyilkossági ügy volt. Az ilyeneket sosem zárjuk le.
Minden eset kitép egy darabkát a lelkedből.
Nem végezheted ezt a munkát, ha nem tekinted szívügyednek.
Ki akarod deríteni az igazságot.
Ez a nyomozók dolga.
Mindig szerettem a dolgok mögé nézni.
Kideríteni, mi történt.
A családok számára fontos, hogy tudják, ki ölte meg a rokonukat.
Ez a munkám.
New Yorkban a rendőrség…
Erről van szó.
GYILKOSSÁGI ÜGYEK
1996. MÁRCIUS 22. 07:00
1996-ban én voltam Manhattan központi nyomozóosztagának parancsnoka.
A mi osztagunknak volt a legtöbb dolga. Több mint 2000 esetünk volt évente.
Kora reggel jött a hívás, még mielőtt szolgálatra jelentkeztem,
hogy gyilkosság történt egy belvárosi irodaházban.
Péntek volt, fizetésnap. Gyalog mentem dolgozni.
Jó kedvem volt.
Remekül ment az értékesítés…
HOWARD ALKALMAZOTTJA
…a King Irodaszerek nevű vállalatnál.
KING ÜZLETCSOPORT
Úgy 08:20 körül értem oda. Mindig korábban érkeztem.
És a 33. utcában lévő épület bejárata előtt ott állt valaki.
Egy alkalmazott, aki máskor sosem álldogált odakint.
Mindig az irodájában tartózkodott, akkor mégis odakint volt.
Mondom: „Ed! Te meg mit ácsorogsz itt?”
Ő meg odafordult hozzám, és azt mondta: „Howard meghalt.”
A King cég revizora 05:30-ra ért be, és ő talált rá Howard holttestére.
Rögtön le is ment, és hívta a 911-et.
Amikor a tetthelyre értem, megtudtam…
KING IRODASZEREK
…hogy a King egy nagy irodaszer-forgalmazó
egy hatalmas kirakattal a földszinten,
és egy irodával a negyedik emeleten.
A holttestre a lift előtt bukkantak rá,
a negyedik emeleti recepciónál.
HOWARD HOLTTESTE KING IRODASZEREK - 4. EMELET
Halálra szurkálták.
Csupa vér volt minden.
A folyosón volt egy mosdó, amiben vér volt.
Arra gondoltunk, hogy valaki a kezét vagy a gyilkos fegyvert moshatta le ott.
Emlékszem.
Döbbenetes volt.
Azt kiáltottam: „Ne!”
És akkor hozták ki a holttestet.
Howard holttestét.
Amikor megtudtam, hogy Howardot holtan találták az irodában,
teljesen összeomlottam.
Azt éreztem, amit minden szülő érezne…
HOWARD PILMAR ÉDESAPJA
…ha azt hallaná, hogy meghalt a gyereke, ráadásul meggyilkolták.
A GONDOLKODÓ EMBER
Még mindig képtelen vagyok szavakba önteni az érzéseimet.
Howard és az édesapám mindennap együtt dolgoztak.
Közel álltak egymáshoz.
Howard épp 40 éves lett.
HOWARD PILMAR HÚGA
Hasonlítottak egymásra. Ugyanolyan vidám volt a személyiségük.
Szerettek társaságba járni, nagyon közvetlenek voltak.
Mindenki szerette őket.
Howard négy-öt éves lehetett,
amikor először bejött az üzletbe.
Mindig is a cégemben akart dolgozni.
A SIKER ÉDES ILLATA KING - A VARÁZSLATOS ÉRINTÉS
Az üzlettársammal 1958. március 1-jén kezdtük a vállalkozásunkat.
Irodaszerekkel foglalkoztunk, mindenféle reklámanyagok nyomtatásával.
ÓRIÁSI ÜZLET!
Hasonló dolgokkal.
Átadtam neki a céget, úgy…
öt-hat hónappal a meggyilkolása előtt.
Franket megviselte az eset. Egy gyermeket eltemetni… Ez nincs rendjén.
El sem tudom képzelni, hogy ne legyek apa,
és ne láthassam a fiaim sikerét, fejlődését, ténykedését.
Nem mondanék le róla semmiért a világon. Számomra az apa titulus…
a legfontosabb titulus a világon.
Ő volt a mindenem.
Nekem Howard volt…
Róla szólt az életem.
Próbáltam felmérni a helyzetet. Érdeklődni, biztonsági kamerákat keresni.
Sok mindent átfésültünk. Kutatással, felderítéssel indítottunk.
Fegyver után kutattunk szemeteskukákban, liftaknákban…
Megvolt a pénze és a személyes tárgyai is,
vagyis nem egy alkalmi rablás történt.
Howardot az irodában ölték meg.
Ott voltak a rendőrök. Nagyon nyugtalanító volt az egész helyzet.
A nyomozók olyan dolgozók iratait kérték tőlem,
akik ártani akarhattak neki,
esetleg gyűlölhették, vagy akikkel vitába keveredett.
Csak egy ilyen embert találtam, de ő hónapokkal korábban távozott.
A fénymásolóban dolgozott, a boltban.
Egyszerű munkát végzett.
Ez is egy nyom volt, a rendőrök ellenőrizték.
Beszéltek róla más alkalmazottakkal, és azt követően vele is…
MANHATTANI ÜGYÉSZHELYETTES
…de kiderült, hogy nincs köze az ügyhöz.
Howard nagyon jó főnök volt.
Amikor bejött valahová, azt észrevetted.
Mindannyiunkhoz kötődött. Családias hangulatot teremtett.
Élete teljében volt.
Minden téren a csúcson volt.
Egészséges volt, sikeres, nyitott…
Csodálatos ember volt.
Őt megölni? Uramisten!
Howard boncolásának utolsó órájában jelen voltam.
Több mint 40 szúrt sebe volt.
Nem mindegyik volt mély.
De volt öt olyan, ami a halálát okozhatta,
akár önmagában is.
Volt köztük post mortem is,
vagyis miután leállt a szíve,
és konkrétan meghalt, még mindig folyamatosan döfködték.
Howard egy heves, érzelmektől vezérelt támadás szenvedő alanya volt.
1996. MÁRCIUS 24. KÉT NAPPAL A GYILKOSSÁG UTÁN
Elmentünk a temetésre. A nyomozóink jelenléte észrevehető volt.
Jelenlétünkkel támogattuk a családot,
de közben a fura interakciókra is ki voltunk hegyezve.
Mindegy, hogy kik között észleljük.
Lehet ott egy nő, aki nem a felesége, valamiért mégis bekattan,
de előfordulhat veszekedés is.
Ezenkívül a temetőnél minden érkezőt és távozót lefilmeztünk,
hátha valami miatt később vissza kell majd néznünk.
ZSINAGÓGA
Több mint ezren voltak a temetésen.
Meglehetősen rémisztő szituáció volt.
A zsidó vallás szerint a temetés után
az emberek ellátogatnak az elhunyt házába.
Ily módon róják le tiszteletüket.
Ez az úgynevezett süve.
Howard felesége, Ros azt szerette volna, hogy a süvét a mi házunkban tartsuk,
mert Philipet felzaklatta volna, ha az ő lakásukban kerülne rá sor.
Természetesen beleegyeztünk.
Philip imádta az apukáját, és az apukája is őt.
Nyolcéves volt.
A korához képest nagyon okos gyerek volt.
Nagyon beszédes, vidám és energikus.
Rossz volt látni, mennyire megváltozott, miután elvesztette az édesapját.
Már nem volt olyan élénk,
nem volt beszédes,
és a magabiztossága sem volt a régi.
Szóval az általam addig ismert pörgős kisfiú
megszűnt létezni. Ezektől mind megfosztották őt.
Az apukája nélkül magányos volt.
A süve után Ros bejött az irodába.
Két úriember volt vele az egyik kereskedelmi nagyvállalattól.
Megállapodott velük, hogy eladja nekik a céget.
Nem értett hozzá.
Semmit sem tudott az irodaszer-üzletágról.
Vegyes érzéseink voltak.
„Eladja a céget? Ne! Ez vajon mit jelent?”
Akkoriban közel havi egymillió dollár volt a bevételünk.
Volt kb. tizenöt értékesítőnk.
Nélkülünk nem volt üzlet, nem voltak ügyfelek.
Azt mondtuk nekik: „Ha megveszitek a céget, mi lelépünk.”
Így vettük meg végül mi a céget.
Frank elmagyarázta az üzletmenetet, és hogy ki kicsoda a cégnél,
mert ez is kellett ahhoz, hogy átlássuk a cég működését,
illetve, hogy ki miért felelős.
Kikérdeztük Howard minden alkalmazottját.
50-60 munkavállalót kérdeztünk ki.
Lefogadom, hogy kétszer-háromszor is.
Az vagy 180 kihallgatás.
A nyomozók nagyon alaposak voltak.
Kétszer is kihallgattak minket.
Először csak felületesen,
de másodszor már talán olyat is kérdeztek, hogy:
„Hallott veszekedést?”
Délután fél hatkor, egy nappal Howard holttestének megtalálása előtt hallottam,
ahogy Howard egy nagyon durva veszekedésben vett részt,
méghozzá Roszal.
Kiabált. Üvöltözött.
Howard üvöltött a telefonba.
„Te rohadt k, u, r, v, a!”
Azt gondoltam magamban:
„Ezek után jó nehéz lesz kibékülnie a nejével.”
Ros volt az első lány, akivel Howard összejött,
ha értik, mire célzok.
Egy gimibe jártak, aztán összeköltöztek.
Mire észbe kaptam, össze is házasodtak.
Jó nagy zsidó esküvőt tartottunk.
Jó kis bulit szerveztünk.
Howard nagyon boldog volt.
Nem is sejtettem, hogy bármi gond lenne a házasságával.
Mindig kell további tanúkat keresni.
Beszéltünk barátokkal, családtagokkal, és szépen kiderült,
hogy a házasságuk nem volt túl jó.
Gondoltuk, valamelyikük félreléphetett, és akkor megvan az indíték.
Lehetett neki barátnője? Lehet, hogy szakított vele?
HELYETTES FŐNYOMOZÓ MANHATTANI KERÜLETI ÜGYÉSZSÉG
„Házas vagyok. Nem kapsz a pénzemből.” Vagy valami hasonló,
amitől a nő bekattant, és leszúrta. Nem tudhatjuk.
Azért nézünk utána az áldozatnak alaposan,
hogy kiderítsük, mi zajlott éppen az életében,
és kizárhassuk a lehetőségét, hogy valami ilyesmi történt.
A nyomozás során azonosítottunk néhány hölgyet,
akinek alkalmi kapcsolata volt Howarddal.
Nem tudom, hogy szexuális
vagy csak „baráti jellegű viszony” volt-e köztük.
Hallottam ilyen pletykákat,
de sosem láttam Howardot mással.
Sosem említette, hogy lett volna mással.
Nyolc év alatt, amíg ott dolgoztam, senki sem mondta, hogy mással látta volna.
Szóval csak pletyka volt.
Kikérdeztük a hölgyeket, és kiderült, hogy Howard szeretett flörtölni,
de nem bukkantunk semmi lényegesre.
Egyeseket frusztrál,
ha rossz nyomot követnek, ami nem vezet eredményre,
pedig az igazából nagyon jó,
hiszen a dologgal többé nem kell foglalkozni, nem fog kísérteni.
A nyomozás során kiderült,
hogy Howard rendkívül motivált volt.
Frank szerint Howardnak köszönhetően
a cég komoly üzleti sikereket ért el.
Howard igazi látnok volt.
Kávézót telepített egy irodaszerekkel foglalkozó üzletbe.
A Philip's megelőzte a Starbucksot. A Philip's mindent megelőzött.
Az ajtó előtt hosszú sorok kígyóztak
lattéért, kapucsínóért, eszpresszóért.
Az a kávézó egy teljesen új vásárlói réteget vonzott oda.
Óriási siker volt a másik kávézó is, amit a Carnegie Hallban nyitott.
Azt mondtam: „A New York-iak soha nem fognak
az utcán sétafikálva kávét inni.”
Számomra ez elképzelhetetlen volt,
ami jól mutatja, hogy Howard mennyivel okosabb volt nálam.
Howard a fiáról, Philipről nevezte el a kávézót.
„Philip's Coffee Bar” lett a neve.
Családi vállalkozás volt.
Együtt dolgoztam a feleségével, Roslynnal az 56. utcában, a Carnegie Hall mellett.
Ros testvére, Evan pedig a 33. utcai Philip's kávézóban dolgozott.
Megtudtuk, hogy Howard nem igazán kedvelte Roslyn bátyját, Evant.
Evan abban a Philip's kávézóban dolgozott,
amelyik a King Irodaszer épületében volt.
Howard Ros kedvéért alkalmazta Evant, aki munkanélküli volt.
Mindkét kávézót Ros és Evan vezette.
1994-ben kezdtem dolgozni a Philip's kávézóban,
Evan pedig nem sokkal utánam.
Szerintem Howard nem akarta Evanre bízni a kávézó vezetését,
mert…
Mert az Howardé volt.
Evan pedig szerintem csak úgy átvette az irányítást,
mintha az övé lett volna. Pedig ez nem így volt.
Amikor elkezdtem Pilmaréknál dolgozni, Philip azt mondta, menjünk be a kávézóba.
Amikor odaértünk, Ros éppen akkor ecsetelte Evannek
Howard a sütemények elrendezésére vonatkozó kérését.
Evan pedig begurult, hirtelen felnyitotta a tárolót,
kirántott egy tálcát, elhajította, és azt mondta:
„Magasról teszek rá, hogy mit akar Howard!”
Ez elég megdöbbentő volt.
Főleg, hogy az unokaöccse jelenlétében viselkedett így.
A vevők szeme láttára.
Ez így elsőre elég mély nyomot hagyott bennem.
NEW YORK-I RENDŐRSÉG
VÁROSKÖZPONT, DÉLI ŐRS
Roslynt és Evant a süve után hívtuk be kihallgatásra.
Tudni szerettük volna, merre járt Ros
és Evan a gyilkosság estéjén.
Elmondásuk szerint Howard és Evan aznap edzőterembe mentek,
hogy megvitassák Evan előléptetését, hogy így fogalmazzak.
Evan szeretett volna átkerülni a kávézóból
az irodaszer-forgalmazó cég értékesítési osztályára,
mivel az értékesítők akkoriban igen jól kerestek.
Evan számomra eléggé megközelíthetetlen volt.
Ha hozzászóltak, csak morgott.
Még köszönni is morogva köszönt.
Ez a mi üzletágunkban nem túl ígéretes.
Az edzőtermi beszélgetést követően
Howard és Evan az irodában találkozott Roslynnal.
A biztonsági műveletek bonyolultsága miatt
Ros nem tudta megoldani a zárást.
Ezért jött vissza Howard. Hogy bezárjon.
Evan és Ros otthagyta Howardot, mert dolga volt.
Ők látták élve utoljára.
Ha a felesége és a sógora 20:00 körül otthagyta, és még élt,
reggel 5:00-kor pedig már holtan találták,
ki járhatott ott 20:00 és reggel 5:00 között, aki ezt tette vele?
Ne feledjük, akkoriban nem voltak mindenhol videokamerák,
és nem volt megfigyelőrendszer az irodákban!
Nem találtuk meg a gyilkos fegyvert,
de a helyszínen lévő rendőr, aki egy egyenruhás járőr volt,
a jelentésében megemlítette, hogy Evannek vágások voltak a bal kezén,
és azt is, hogy balkezes.
Ha valakit többször megszúrnak, mint Howard Pilmart…
Nos, mivel a vér olyan, mint az olaj, és rákerül a kés nyelére,
ennek köszönhetően pedig a támadó végül szinte minden esetben megsérül,
hiszen nem tudja szorítani a kést, mivel az túlságosan csúszóssá válik.
Evan azt mondta, pár napja törött edények darabkáit szedte össze.
A vágások nem erre utaltak, de több bizonyítékra volt szükségünk.
Reméltük, hogy találunk ott egy csepp vért,
ami nem Howardé.
Emlékszem, beszéltem erről a laboros kollégával,
aki azt mondta:
„Végezhetünk DNS-tesztet, de akkor a mintának annyi.
Én azt javaslom, most inkább hagyjuk,
mert a technológia fejlődik,
és a vizsgálat a jövőben tökéletesebb lesz.”
1996. MÁJUS KÉT HÓNAPPAL A PILMAR-GYILKOSSÁG UTÁN
Úgy két hónapja nyomozhattunk,
mikor megtudtuk, hogy a Philip's kávézónak 14 500 dollár adótartozása van.
14 000 dollár általában kevés ahhoz,
hogy valakit ilyen cselekményre késztessen,
de azért érdemes volt tudni róla, hogy pénzügyi gondok is jelentkeztek.
Később értesültünk Ros előző munkaadójáról,
akinél 1991 és 1995 között dolgozott.
Ros 160 000 dollár értékű csekket tulajdonított el tőle.
Ros fogászati asszisztens volt, de a könyvelési munkában is részt vett.
Kiderült hát, hogy a házasságuk nem volt az igazi,
és Ros az államnak 14 500 dollárral,
a fogorvosnak pedig 160 000 dollárral tartozott.
Ezek után másképp tekintettünk az ügyre.
A másik dolog ennek kapcsán pedig,
hogy amikor a pénz került szóba,
Ros mindenkitől azt kérte:
„El ne mondd Howardnak, mert elhagy! El fog hagyni, és elveszi tőlem Philipet.”
Az életbiztosításnak köszönhetően 1,2 millió dollárt örökölt.
Ezen kívül a King céget, a Philip's kávézót,
a 72. utcában található lakásukat,
a New York-i Millertonban található nyaralót,
egy házrészt a vermonti sípályánál, és az övé lett Philip is.
Ennek hatására még inkább áthelyeztük a fókuszt.
Később kiderült, hogy Howard talán a válást fontolgatta.
Miután többen is megerősítették, hogy tényleg el akart válni,
a helyzet igen érdekessé vált.
Ha válásra került volna a sor, Ros nem mondott volna le Philipről.
Howard sem mondott volna le róla, hiszen Howardnak ő volt a mindene.
Idővel meggyőződésemmé vált, hogy Howardot Philip miatt ölték meg.
Csakis Ros tehette.
Nem ismertem mást, akinek lett volna rá indítéka.
Ros elmondta, hogy őt és Evant még kihallgatják,
mivel Frank jó alaposan bekavart nekik.
Azt mondta: „Frank szóba sem áll velem.
Dühös, és azt hiszi, én tettem.”
Emlékszem, arra gondoltam,
fura, hogy a nagypapa így ellene fordult.
Úgy gondoltam, Evannek köze lehetett Howard halálához,
de Rosra egyáltalán nem gyanakodtam.
Emlékszem, egyszer beszélgettem vele,
és Ros azt mondta, választanom kell közte és Philip, illetve a szüleim között.
24 évesen ilyenkor a szüleidet választod.
Nehezemre esett megérteni, hogy miért is kell választanom.
Ez után a beszélgetés után többé nem találkoztunk se vele, se Philippel.
Apám elvesztette a fiát, azután pedig az unokáját is.
Nehéz, ha nem találkozhatsz valakivel, akiről tudod, hogy még életben van.
És ez nem Philip döntése volt.
Az anyja hozta meg ezt a döntést.
Pár hónappal Howard meggyilkolása után
Ros többé nem engedte, hogy Philip szóba álljon velünk.
Ez több mint tragikus.
Az egész család széthullott.
Szerintem az, hogy megszűnt a kapcsolata az unokával,
aki külsőleg és belsőleg is úgy hasonlított Howardra,
iszonyatosan fájdalmas lehetett a számára.
El sem tudom képzelni azt a nyomást a családon.
Részemről…
Howarddal és Philippel hetente egyszer együtt reggeliztünk.
Tanítás előtt.
Azelőtt minden Ranger- és Yankee-meccsre kimentünk.
Ez most is gyakran az eszembe jut.
Senki más nem tudja, milyen érzés nekem, hogy nem láthatom az unokámat,
aki az elsőszülött fiam gyermeke.
Az egyetlen fiam gyermeke.
1997. MÁRCIUS EGY ÉVVEL A PILMAR-GYILKOSSÁG UTÁN
Biztos voltam benne, hogy Evannek és Rosnak köze volt a gyilkossághoz,
de nem tudtunk eleget.
Még egy évvel később is kutakodtunk,
és a gyilkosság évfordulóján plakátokat ragasztottunk ki
a gyilkosság helyszínén és az 56. utcai kávézónál.
56. UTCA - NYUGAT
CARNEGIE HALL TORONYHÁZ
A gyilkosok gyakran visszatérnek, hogy újra átéljék az élményt,
vagy éppen leróni a tiszteletüket
a munkájuk előtt egy évvel később.
És a plakátokat akkor letépkedték.
Mi pedig ebben megláttuk a lehetőséget.
Visszaragasztottuk őket,
és figyeltük a helyszínt.
Na és ki tépte le őket?
Egy kisbuszból figyelték a helyet, és látták,
hogy Ros lánytestvére és Evan, a fiútestvérük tépte le a plakátokat.
Nem hiszem, hogy bárki is örült azoknak a plakátoknak,
főleg az, akit keresnek, vagyis a gyilkos.
Az érvelés, hogy a plakátok ártanak az üzletnek,
eléggé megdöbbentett minket.
Mindennap hívtam a rendőrséget.
Néha kétszer vagy többször is.
Egyszer Roger Parrino azt mondta: „Frank! Ide hallgass!”
A KITARTÁS KIFIZETŐDŐ
„Ha zsákutcába futunk, szólok.”
A kerületi ügyész nem akart vádat emelni. Kevés volt a bizonyíték, az is közvetett.
Három évvel Howard Pilmar meggyilkolása után
még mindig folyt a nyomozás,
de a rendőrség valószínűleg nem érezhette úgy, hogy nyomon lenne.
Rost a gyilkossággal csak gyanúsították, de a sikkasztás is ott volt,
amiért viszont le is tartóztatták.
Talán így akartak nyomást gyakorolni rá,
hogy feladja Evant, vagy beismerjen valamit, de nem tette.
Az ügyvédei időzítése remek volt. Egyszer elmaradt az ítélethirdetés,
mire pedig elítélték, addigra mindent visszafizetett.
Csak felfüggesztett büntetést kapott.
A FÉRJE HALÁLA KAPCSÁN GYANÚSÍTOTT NŐ BEISMERTE AZ ADÓCSALÁST
Rendezte,
hiszen volt miből. Fizetett a biztosító, és sokat hozott neki a gyilkosság is.
Három évvel Howard meggyilkolása után
a technológia már a DNS-vizsgálat kapcsán is sokat fejlődött.
A mosdó és a holttest között volt egy vércsepp,
amiről akkor derült ki, hogy Evané.
Ez elég érdekes információ volt.
De sajnos volt egy kis gond,
hiszen származhatott a gyilkosság előtti napokból is.
Bejáratos volt oda.
Ezért olyan nehéz a családon belüli erőszakos ügyeket megoldani.
Mert igen gyakran
a gyilkos az előtt is találkozik az áldozattal, mielőtt meggyilkolná őt.
A bizonyítékok mind Roslyn Pilmarra és a testvérére, Evanre mutattak.
Semmi nem volt, ami más irányba mutatott volna.
Semmi.
A nézők számára egyszerűnek tűnhet az ügy
a hallottak alapján, de valójában a törvények miatt nem az,
és jogosan. Minden kétséget kizáróan kell az ilyesmit bizonyítani.
Nem akarsz letartóztatni senkit, amíg nem vihető bíróságra,
és állítható esküdtszék elé.
Ahhoz egyértelműen több kellett.
Egy nap Parrino eljött hozzám,
és azt mondta: „Frank! Azt hiszem, beértünk a zsákutcába.”
Megemlékezést jelentettem meg a New York Timesban.
…NÉGY ÉVE MÁR…
Minden egyes évben Howard meggyilkolásának évfordulóján.
…ÖT ÉVE MÁR…
Reméltem, hogy valaki elmondja, ha tud valamit az ügyről.
…9 ÉVE MÁR…
Már nem Parrino hadnagy nyomozott az ügyben,
de én továbbra is mindennap betelefonáltam a rendőrőrsöre.
Nem engedtem el a dolgot.
Apám érezte, hogy egy nap megoldják az ügyet.
Ez adott neki erőt minden reggel, hogy felkeljen.
„Egy nap megoldják az ügyet.
Imádkozzunk, és az ügyet meg fogják oldani!”
Elfogadni, hogy Howard meghalt,
a gyilkosok pedig szabadon járkálnak…
Hihetetlenül fájdalmas.
EGYSZERŰ, KÖNNYEN MEGOLDHATÓ GYILKOSSÁGI ÜGYNEK HITTÉK, DE NEM AZ
Évek óta, amikor együtt vacsorázunk a barátainkkal,
azt kérdezik, van-e már valami fejlemény.
Az ügyről érdeklődnek.
Folyton azt kérdezgettem: „Előfordulhat, hogy a gyilkosok megússzák?”
AFGANISZTÁN 17 ÉVVEL A PILMAR-GYILKOSSÁG UTÁN
2013-ban civil tanácsadóként szolgáltam a tengerészgyalogságnál.
LEATHERNECK BÁZIS AMERIKAI KATONAI TÁMASZPONT
Szeptember 11. túlélésének bűntudata motiválhatott,
hogy a Közel-Keletre menjek.
Hét év alatt ötször voltam bevetésen.
A legutóbbi bevetésemen felhívtak,
hogy újranyitják a Howard Pilmar-ügyet.
Kevés olyan ügy van, amin jár még az agyam,
mert megoldatlan, de ez az ügy közülük az első helyen állt.
Szerintem minden nyomozónak van olyan ügye,
ami valamiért kifog rajta,
és a karrierjében olyan lesz számára, mint Moby Dick…
MEGOLDATLAN ÜGY
…így emiatt folyton csak arra gondol.
Általában nem szeretjük, ha elővesznek egy régi ügyet,
mert félünk a kritikától, de emiatt akkor nem aggódtam.
2013-ban már három éve nem voltam a rendőrségnél.
A New York megyei államügyészi hivatalban dolgoztam
parancsnokhelyettes nyomozóként, a törvényszéki részlegen.
Rob Mooney a világ egyik legokosabb nyomozója.
Azért kerestük meg, hogy tanácsot kérjünk tőle.
Amikor Afganisztánban felhívtak, örültem, hogy leporolják a Pilmar-ügyet,
és új megvilágításba helyezik.
Emlékszem, elmondtam, hogy a bizonyítékok mind
Roslyn Pilmarra és a testvérére mutattak.
Döglött ügyeknél nem koncentrálhatsz ugyanarra,
amire eredetileg is koncentráltak, hiszen az nem vezetett eredményre.
Mindent át kell nézni újra, a legelejétől.
Ha régen valamit kizártunk, nem vettünk észre,
most ki kell derülnie az igazságnak.
Örültem, hogy más is megvizsgálja az ügyet.
Jó kezekbe került.
NEW YORK MEGYE ÜGYÉSZI HIVATAL
Liz egy nap felhívott,
és elmondta, hogy az ügyünkön dolgozik.
Amikor először találkoztam Liz Ledererrel,
az irodájában voltunk, ami tele volt aktákkal,
amelyeken az állt: „Pilmar”.
Alaposan beleásta magát az ügybe.
Annyi tennivaló volt, mielőtt munkához láthattam!
Elolvasni minden dokumentumot, végignézni az összes felvételt.
Beszélni, akivel csak lehet.
Átnéztünk mindent.
Találtunk egy papírfecnit, amin az Arnold Brewer név szerepelt.
Felkerestük az illetőt.
Közeli jóbarátja volt Howardnak.
Együtt mentek volna kosárlabdameccsre,
Howard Pilmar azonban nem érkezett meg.
„Azt mondta, elmegy edzeni a sógorával,
de utána máris indul.”
Evan Wald és Ros Pilmar viszont azt mondták a rendőröknek,
hogy Evan és Howard 20:00 körül jöttek meg az edzőteremből,
és Howard még az irodában maradt dolgozni.
De kiderült, hogy Howard aznap este Arnold Brewerrel találkozott volna.
Pont akkor.
Szóval biztosan nem akart az irodában dolgozni.
Arnold Brewer ezzel jelentős mértékben leszűkítette
a gyilkosság elkövetésének lehetséges intervallumát.
A nyomozás során kiderült, hogy Ros a gyilkosság estéjén
üzenetet hagyott Howard irodai üzenetrögzítőjén.
Szia, How! Háromnegyed tíz van.
Philippel tudni szeretnénk, hogy még dolgozol-e,
vagy elmentél a sportbárba, ahová szerettél volna,
kosármeccset nézni.
Én egyébként 20:10, 20:15 körül értem haza.
Majd hívj fel, és szólj, hogy mikor jössz!
Ez az üzenet sokkal részletesebb annál, amit olyasvalakinek hagynánk,
akivel nemrég beszéltünk, és fél óra múlva várjuk haza.
Emlékszem a hangüzenetre. Ha elkezdesz mindent megvizsgálni…
Önmagában semmi nem állja meg a helyét,
de ha elkezded összerakosgatni a közvetett bizonyítékokat,
egyetlen eshetőség rajzolódik ki:
azon az estén Evan és Roslyn ölte meg Howardot.
Miután megvizsgáltuk a bizonyítékokat,
és beszéltünk Howard számos barátjával,
biztosak voltunk benne, hogy Ros Pilmar és Evan Wald a tettes.
20:00 HOWARD MÉG ÉL
Ron Tucker hallotta, hogy Howard káromkodva veszekszik a nejével. Dühösen.
Ez úgy 17:30 körül történt.
17:30 RON VESZEKEDÉST HALL
Mindennek lehordta Rost, aki aztán még aznap este ilyen üzenet hagy neki,
amit azzal fejez be: „Szeretlek, Howie!”
És van valami számító abban a hangüzenetben.
A nő tudta, hogy éppen bizonyítékot fabrikál,
hogy elmondhassa:
„Hiányzott, azt hittem, él, hát felhívtam, hogy elmondjam, szeretem.”
Abban az időpontban azonban Howard már holtan hevert a padlón.
Ros ötlötte ki az egészet.
Ő tervelt ki mindent, hogy eltegyék Howardot láb alól.
Nélküle nem került volna rá sor.
Ros volt az ötletgazda, hogy övé legyen az életbiztosítás,
a cégek, a nyaraló, a sípályánál lévő házrész…
És kizárólagos gyermekfelügyeleti jogot kapjon.
De miután ez nyilvánvalóvá vált számunkra,
mindezt még bizonyítanunk is kellett a bíróságon.
Evan kezén vágások, a vére ott volt a tetthelyen,
és legalább százan tudták, hogy mennyire utálta Howardot.
Csak bizonyíték kellett, ami összeköti vele Rost,
hogy mindkettőjüket megvádolhassuk.
Ms. Lederer azt mondta:
„Evan már a markunkban van, de ami Rost illeti, nem ígérhetek semmit.”
De benne volt minden bizodalmam.
Rájöttünk, hogy a nevelőnő az egyetlen esélyünk.
Azt mondtam: „Meg kell találnunk a nevelőnőt.”
Allyson Lewis része volt az életüknek.
Tudta, hogyan működtek náluk a dolgok,
és választ adhatott olyan kérdésekre, amelyekre más nem tudott volna.
Mi, nyomozókként már az elején beszéltünk a nevelőnővel,
aki azonban nem tűnt túlságosan együttműködőnek.
Szerintem akkoriban még nagyon fiatal volt,
és talán nem volt tisztában a következményekkel.
Huszonegy évesen ijesztő volt számomra, amikor kihallgatott a rendőrség.
Igyekeztem a legjobb tudásom szerint válaszolni,
de a kérdések elsősorban Howardra vonatkoztak,
vele pedig nem sűrűn kommunikáltam.
Azután pedig Japánban kaptam munkát, és elhagytam az országot.
Nem tartottam a kapcsolatot Roszal.
Húsz évvel később viszont jött egy hívás, én meg: „Jaj, ne!”
„Howard Pilmar meggyilkolásával kapcsolatban szeretnék beszélni önnel.”
Allyson Lewis az ügyvédjénél akart találkozni.
Azon tűnődtem, szerinte mi olyat tehetett,
ami miatt ügyvéd jelenléte szükséges.
De amikor megérkezett, nagyon kedves volt.
Kiöntötte nekünk a szívét.
Lenyűgöző volt.
Egy addig ismeretlen világba nyertünk bepillantást.
Amikor találkoztunk, Liz azt kérdezte: „Milyen volt velük az élet általában?
Hogy telt náluk egy átlagos hét?
Milyen volt a házuk?”
A Pilmar család és Philip számára minden katonás rendben zajlott.
Rövid határidőkkel.
Mindvégig, amíg Rosnak dolgoztam, az időbeosztás lényeges volt a számára.
Pontos jellemzést adott mindenről. A lakásról, az életstílusukról,
Ros házvezetési módszereiről.
Aztán megkérdeztük,
észlelt-e valami szokatlant a gyilkosság hetében.
Mire ő: „Szokatlan dolgok nem történtek,
de sok minden akkor fordult elő először.”
A Howard meggyilkolása előtti hetekben Ros azt mondta:
„Pár hét múlva szeretném, ha este túlóráznál.”
Aztán a gyilkosság estéjén Ros azt mondta, megbeszélése lesz Evannel és Howarddal.
Pénzügyekkel kapcsolatban, a Kingben.
Elvittem Philipet hokiedzésre.
Philip hetente négyszer járt kétórás edzésekre.
Egyszer csak bemondták a nevemet. Ros üzent, hogy hívjam fel telefonon.
Ilyen azelőtt sosem történt. Az volt az első alkalom.
Azt kérdezte: „Mi újság?”
Mire én: „Még megy az első edzőmérkőzés. Állítólag lesz még egy.”
Ő meg: „Rendben. Ez jól hangzik.”
Furcsállta a hívást, hiszen nem is volt semmi közlendője.
Nem telt el 20-30 perc,
és újra bemondták a nevemet. Le kellett mennem a recepcióhoz.
Újra felhívtam,
de Ros nem mondott semmi lényegeset,
csak annyit, hogy ha nem ér oda a mérkőzés végére,
vigyem vissza a kocsit a házhoz.
„Még nem tudom, odaérek-e, mert egyelőre még nem végeztünk.”
Azt mondta: „Még nem végeztünk.”
Tudva, hogy éppen mit műveltek akkor, ez számomra elég dermesztő.
Ez igazán szokatlan volt tőle.
Mindig tudta, hogy mikor ér haza.
Mindig pontosan meghatározta a teendőket számomra,
és saját maga számára is.
Általában esténként nagyon nagy volt a mozgás otthon.
Telefoncsörgés. Ros folyton telefonált.
Átjöttek a szomszédok, világítottak a lámpák, mentek a tévék.
Nagyon hangos és izgalmas hely volt. Aznap este viszont nem.
A tűzhely fölötti lámpán kívül,
semmi más nem világított a házban.
Kinyitottam az ajtót, ő pedig kikukucskált a küszöbről.
Fürdőköpenyben. A haja vizes volt.
Azelőtt sosem láttam őt így.
Azt kérdezte: „Na, hogy ment?
Biztos elfáradtál. Ideje ágyba bújni. Köszönöm, Allyson!”
A testbeszéde azt kommunikálta: „Ennyi! Ide most nem jössz be.”
Azt mondta: „Tedd csak le a táskát!”
Még csak be sem tudtam tenni a táskát, ő már el is köszönt: „Jó éjt!”
A nap végén sohasem viselkedett így.
Állandóan beszélgetni akart.
Tudni akart Philip napjának minden egyes apró részletéről.
Mindenről tudni akart.
De akkor teljesen más volt.
Siobhan Berryvel együtt hallgattuk ki.
Mindketten Allysonra néztünk, és azt gondoltuk:
„Most fordul a kocka.” Tudtam, hogy neki is ez járt a fejében.
Úgy jegyzeteltek az asztal túloldalán, és úgy néztek egymásra,
mintha ez olyan rendkívül fontos információ lett volna.
Allyson számos ködös részletre rávilágított.
Mindketten úgy jöttünk el onnan,
hogy: „Hű! Ez szuper volt!”
Ez az új információ Allyson Lewistól Ros szokatlan viselkedéséről
az eset előtt és után egyaránt…
Ezek az eltérések a megszokottól komoly jelzésértékkel bírnak.
Az emberek a szokatlan viselkedésükkel elárulják magukat,
és ez magyarázatra szorul.
19:55 ALLYSONT ELŐSZÖR SZÓLÍTJÁK
Allyson Lewis olyan információkkal szolgált,
amelyek még inkább gyanússá tették Rost,
és rámutattak, hogy aktív résztvevője volt az ügynek.
És több olyan dolgot is találtunk, ami alátámasztotta, amiket elmondott.
Ezzel le is dőlt az akadály.
Apró építőkövekből áll össze a bizonyíték,
amiket addig gyűjtögetsz…
KÖZVETETT BIZONYÍTÉKOK ROS ÖRÖKSÉGE - ROS ADÓSSÁGAI - INDÍTÉK?
…amíg egy nagy halom nem lesz belőlük,
ami végre minden kétséget kizáró bizonyíték.
Közvetett bizonyíték ugyan, de ütős.
Amit Howard Pilmar barátja, Arnold Brewer
és a nevelőnő elmondott a nyomozóknak, már elég volt a letartóztatáshoz.
A letartóztatás 2017-ben történt.
Rost reggel hat órakor a lakásán tartóztatták le.
Az akkori barátjával élt együtt.
Evan Waldot is akkor tartóztatták le.
Úgy örült a lelkem!
Hihetetlen volt, hogy mindkettőt letartóztatták!
21 ÉVVEL A GYILKOSSÁG UTÁN A FELESÉG ÉS TESTVÉRE ŐRIZETBEN
Enyhén szólva sokáig tartott,
de bekövetkezett.
Bekövetkezett.
2019. JANUÁR 27. 23 ÉVVEL H. PILMAR MEGGYILKOLÁSA UTÁN
Több mint húsz évet vártam erre.
Minden egyes tárgyalási napra elmentünk.
A tárgyalás első napján bementem a férfivécébe,
Philip pedig éppen akkor jött ki onnan.
Utoljára reggelinél láttam, közvetlenül Howard meggyilkolása után.
Ránéztem, és pont úgy nézett ki, mint Howard.
És ki is mondtam: „Howard!”
Annyira hasonlított rá.
De egyetlen szót sem szólt hozzám. Nem mondott semmit.
Csak közvetett bizonyítékaink voltak. Minden egyes részlet számított.
Betéve ismertem az egész ügyet.
Legyen bármi a védekezési stratégiájuk, mi készen álltunk rá.
Kettejük ellen tanúskodni fantasztikus élmény volt!
Leírhatatlan érzés! Elégedettséggel töltött el.
Láttam Franket a nézők között.
Láttam, hogy bólogat a vallomásom közben.
Csodálatos volt!
De mindez szart sem ér, ha nem találják őket bűnösnek.
Semmit.
Rengeteg munkát fektettünk bele.
Az ügyet két hónapig tárgyalták.
Összeszedtem, és megvágtam a kezem.
Nem is tudtam,
hogy Howardot ilyen brutális módon gyilkolták meg.
Azt tudtam, hogy megkéselték, de azt nem, hogy ilyen módon.
Azt nem tudtam, amíg el nem hangzott a bíróságon.
Evan hátulról kaphatta el Howardot, hogy elvágja a torkát.
Így Howardnak esélye sem volt kiáltani.
Szerintem emiatt aggódik az elkövető a leginkább,
amikor rátámad valakire.
Szerintem az lehetett az első seb, azután pedig már nem volt megállás.
Lemészárolták. Nem csak egyszerűen megölték.
Úgy mészárolták le, mint egy disznót az ólban.
Ros pedig ott volt a tetthelyen. Ezt bebizonyították.
Csodáltam Rost.
Kialakult bennem egy kép róla, és azt hittem, ismerem őt.
De amikor fény derült rá,
hogy mennyi mindent nem vettem észre, ez a kép drasztikusan megváltozott.
Az esküdtszék legalább négy napig tanácskozott.
Ez nem jó jel. Nem is értettem.
BÜNTETŐBÍRÓSÁG
Kérem, álljanak fel!
Rost és Evant ott helyben bűnösnek nyilvánították.
Előre megfontolt, szándékos emberölés vádjában.
A tárgyalóteremben visszhangzott a „bűnös” szó.
AZ ÜZLETEMBER ÖZVEGYE ÉS TESTVÉRE BŰNÖS
Átütő érzés volt.
Anyukám egyfolytában azt kiabálta: „Bűnös!”
Euforikus érzés volt.
A boldogság érzését is túlszárnyalta,
hogy Howard ügyében ennyi év elteltével végre igazságot szolgáltattak.
Tudom, hogy ebből soha nem lett volna tárgyalás, ítéletről nem is beszélve,
ha nincs Elizabeth Lederer.
Odamentem Frankhez,
aki éveken át végtelenül türelmes volt,
ő pedig csak…
Azt hajtogatta: „Bűnös! Mindkettő bűnös!”
Elővette a mobilját, és felhívta az összes ismerősét.
„Bűnös!” És már hívta is a következőt.
Nagyon sokat várt arra, hogy ez végre bekövetkezzen.
2019. JÚLIUS 4 HÓNAPPAL AZ ÍTÉLETHOZATAL UTÁN
Frank felszólalt az ítélethirdetéskor.
Nem jön álom a szememre, mert egyfolytában arra gondolok,
mennyire retteghetett és félhetett Howard
azokban az utolsó pillanatokban,
miközben azok ketten ott legyilkolták, lemészárolták őt.
Azon a márciusi napon három dolgot veszítettem el.
Közülük kettőt sohasem kaphatok vissza. A fiamat és a cégemet.
De Philipet is elveszítettem,
aki tudom, hogy nem akar rám nézni.
Sajnálom.
De szeretném, ha tudnád,
hogy szeretünk. Szeretnénk visszakapni téged.
Kérlek!
Nagyon várta, hogy felelősségre vonják a bűnösöket,
de Philippel is szeretett volna jó kapcsolatot.
Elmondták, hogy Philip a Londoni Közgazdaságtudományi Egyetemre járt.
Én erről nem is tudtam.
Ezek a csodás hírek nem jutottak el hozzám
a gyermekről, aki közben felnőtté vált.
Az unokámról.
A fiam egyetlen fiáról.
Szeretném őt visszakapni. Szeretjük őt, és… Ennyi. Ez nem változott.
Philip felszólalt a bíróságon,
és enyhébb büntetést kért az édesanyja számára,
aki megölte az édesapját.
Hogy…
Hogy kérhet enyhébb büntetést?
Én ezt nem értem.
Nem is hallottam Philipet beszélni
egészen az ítélethirdetésig, amikor az édesanyjáról beszélt.
PHILIP KÉRÉSÉRE A FELSZÓLALÁSÁT NEM RÖGZÍTETTÉK
Hogy milyen jó nevelést kapott tőle.
Szerintem csupán annyit tett,
hogy gyűlöletet szított benne a családunk ellen.
És Philip biztosan engem hibáztat. Ros egész családja engem hibáztat.
Mert tudják, hogy én harcoltam ki ezt a tárgyalást.
Nem hagytam őket.
Ha védeni szeretné őt az apja megölése kapcsán,
hát legyen!
Nehéz helyzetben lehet.
Ennek az egésznek ő valójában a második áldozata.
Howard után.
Meg van győződve róla, hogy az anyja a megmentője,
akit a nagyapja csak bajba akar sodorni,
pedig nem is tett semmit.
Aztán a bíróságon minden bizonyítást nyer,
de neki éveken át valami egészen mást adtak be.
Nagyon durva lehet.
Ezért a bűncselekményért, vagyis gyilkosságért
mindkettőjüket 25 év börtönbüntetésre ítélem.
Ros és Evan 25 évet kapott.
Az ő korukban ez életfogytiglant jelent.
Evan és Ros azt kapták, amit megérdemeltek.
KÉSŐI IGAZSÁGSZOLGÁLTATÁS - A TESTVÉREK ÉLETFOGYTIGLANT KAPTAK
23 éven át szabadon élhettek,
most pedig töltsenek csak legalább ugyanannyit rács mögött!
A bíró kihirdette az ítéletet, Philip pedig felpattant.
Mintha fel lenne háborodva, és csak úgy kisétált.
Meghívtak az ítélethirdetésre,
de elkéstem, és amikor hirtelen kicsapódott az ajtó,
mintha Howard Pilmart láttam volna.
Teljesen ledöbbentem.
Bár sosem találkoztam vele, épp elég fotót láttam róla
a nyomozás során, hogy tudjam, hogy nézett ki.
De az ott Philip volt.
21 ÉVES BŰNÜGYET OLDOTTAK MEG A RENDŐRÖK
Egy döglött akta lezárása nagy dolog a nyomozók számára.
25 ÉVET KAPTAK EMBERÖLÉSÉRT
Megnyugtató érzés.
De a családok fájdalmát egy súlyos ítélet nem enyhíti.
Elképzelem Howardot.
Azt a félelmet, ami átjárta őt
azokban a másodpercekben, amikor ledöfték, lemészárolták.
Ez az, amin nem lehet túllépni.
Amikor esténként lefekszem, mindig beszélek hozzá.
Azt kérdem: „Hogy tehették ezt veled?
Miért nem szóltál,
hogy gondjaid vannak azzal a nővel?”
De erre már nem kapok választ.
A KÖVETKEZŐ RÉSZBEN
Pár évvel Howard Pilmar meggyilkolása után volt egy hét családot érintő esetünk.
A hajtóvadászat nagyon intenzív volt.
Az az ügy rendkívül szívszorító.
Az áldozatok mind ártatlan, fiatal lányok voltak.
Bűncselekményeinek súlya úgyszólván mindenkit sokkolt.
Valentin-nap óta szökésben van.
Egy gyilkosság, két nemi erőszak és még ki tudja, mi szárad a lelkén.
„Sorozatgyilkosok.” Gyakran dobálóznak ezzel a kifejezéssel.
Ő tényleg az volt.
A feliratot fordította: Botos János óznak ezzel a kifejezéssel.