ODDĚLENÍ ŠERIFA V LOS ANGELES
JE NEJVĚTŠÍM SVÉHO DRUHU
A SLOUŽÍ NEJLIDNATĚJŠÍMU OKRESU V ZEMI
VYŠETŘUJÍ TY NEJBRUTÁLNĚJŠÍ A NEJNÁROČNĚJŠÍ VRAŽDY
TOTO JSOU JEJICH PŘÍBĚHY
NETFLIX UVÁDÍ DOKUMENTÁRNÍ SERIÁL
Někdo z tátovy kanceláře mi zavolal se slovy: „Něco se děje v Bradbury,
ale nevíme co.“ Tak jsem skočil do auta a vydal se severně do Bradbury.
A zastavil mě policajt a ptal se: „Kdo jste?
Nedovolujeme nikomu projet.“ Odpověděl jsem: „Danny Thompson.
Jsem syn Mickyho Thompsona.“ A viděl jsem mu to na očích, protože oni to věděli.
A tak říkám: „No ty vole.“ Nevěřil tomu. Byl to můj táta. Toho přece nešlo zabít.
Byl nedotknutelný.
Závodník Mickey Thompson s manželkou byli zavražděni
na příjezdové cestě na nóbl předměstí LA.
Thompsonovy několikrát střelili do horní části trupu.
Policie to nazývá jedním z nejzáhadnějších zabití celebrity.
Tolik zla nechceme vidět.
Mickeyho Thompsona všichni zbožňovali. Neměl nepřátele. Až na jednoho.
Oddělení šerifa v LA je nejlepším z nejlepších.
Řada případů chodí k soudu v Los Angeles.
Musíte se tomu oddat na sto deset procent.
Je to vražda. Není závažnějšího zločinu.
V jádru jde o vášeň a smysl pro povinnost.
Spravedlnost nastolíme odhalením pravdy.
VRAŽDY: LOS ANGELES
Los Angeles se vyznačuje mimo jiné obrovskou rozlohou.
A pohybujete se po něm městskou dopravou? Ne, musíte autem.
Lidé v Los Angeles auta milují. Nadšencům do aut poskytuje prostor,
kde to svoje předvést.
V osmdesátých letech v Los Angeles představovalo
pouliční závodění svébytnou kulturu od dragsterů
přes motokros po teréňáky. Měl jsem rád auta.
A Mickey Thompson byl legenda.
Thompson byl znám jako inovátor a nekonvenční konstruktér
a řidič, který musí zvítězit.
Nejrychlejší muž na kolech, Mickey Thompson.
Mezinárodní králové rychlosti v akci. Mickey Thompson.
Soutěžil ve všech druzích automobilových závodů.
Táta měl víc než tři sta sedmdesát rekordů. Ale proslavilo ho,
když se stal prvním Američanem,
který překročil šest set padesát kilometrů za hodinu.
THOMPSON VYHRÁL BAJA 1000
Jeho nejvyšší rychlost je rekordních 654 kmh na rovné trati.
Mickey Thompson nebyl někdo, kdo se jen zajímal o auta. Byl to promotér.
To on v podstatě vynalezl závody v uzavřeném stadionu.
Pořádáme teď závody kategorie zvané short course,
které se konají na fotbalových a baseballových hřištích,
uvnitř krytých stadionů, kdekoli.
Thompson to zaříznul!
Mickeyho syn Danny svou budoucnost taky zasvětil automobilovým závodům.
Závodil jsem na plný úvazek v tátově sérii. Plnili jsme stadiony.
Bylo to neskutečné.
Podílel se na tom i Thompsonův vlastní syn,
událost propagovala i jeho manželka Trudy.
Jsem mu rád nablízku, baví mě to, co dělá.
A mám ráda rychlost.
A já budu ještě hodně dlouho jezdit v závoďácích.
A vyhraju spoustu dalších závodů.
16. BŘEZNA 1988, 7:00
Zavolali mi: „Víš, kdo je Mickey Thompson?“ A já na to:
„Jasně.“ Řekli: „Byl se svou manželkou
podle všeho zastřAlan. A ty naklušeš a pomůžeš s
tím.“
Měli jsme opravdovou královnu laboratoře Liz Devine.
Je geniální a každý ji vždycky chtěl na svém místě činu.
Ráda vyrazím ven. Tak jsem popadla výbavu a šla na místo.
Když se případ řešil, dělala jsem u šerifa okresu Los
Angeles seniorní kriminalistku.
Setkali jsme se a zajeli do Bradbury Estates.
Bradbury Estates je luxusní rezidenční oblast. Je to uzavřené společenství.
Moje dcera Juliana chodila na jezdecké lekce do Bredbury Estates.
Kdykoli jsem tam šel, musel jsem ukazovat doklady
a povolení od majitele stáje, aby mě tam pustili.
Nedokázal jsem si představit, jak by se tam kdo dostal,
aby zabil Mickeyho Thompsona s manželkou?
Když jsem tam jela, bylo zřejmé, že půjde o ohromný případ.
Nikdy v životě jsem neviděla tolik kamer na jednom místě.
Šlo o moc pěkný dům. S velice širokou příjezdovkou.
Mickeyho manželka ležela na úpatí svahu u příjezdové cesty.
Zastřelili ji a krev stékala dolů do stoky.
A Mickey Thompson ležel u garáže, která stála nahoře.
Střelili ho do trupu a také do hlavy. Ona byla taky střAlana do hlavy.
Chodili jsme kolem vyslýchali jsme některé svědky.
Slyšeli jsme výstřely. A najednou
SOUSED
bylo asi na 10 až 15 vteřin ticho.
Pak jsem slyšel Mickeyho křik: „Neubližujte ženě! Neubližujte ženě!“
A pak jsem uslyšel další střelbu a potom ticho.
Doktor Johnson bydlel v domě za Mickeym a Trudy. Když uslyšel výstřely,
vyhlédl ven a uviděl na Woodlyn Lane jet někoho na kole.
Doktor Johnson viděl dva mladé černochy na kolech. Očividně tudy utíkali pryč.
Doktor Johnson taky vypověděl, že Mickey Thompson měl
svoji zaběhnutou rutinu. Každé ráno v šest hodin odjížděli z domu
v Bradbury a jezdili až na stadion v Anaheimu, kde měli oficiální
kancelář. Brali si dodávku a Trudy obvykle řídila.
Vycouvala, on pak spustil vrata a vyrazili do práce.
Věděli jsme o dvou mužích na kolech, o kterých předpokládáme, že stříleli.
Ale o co jim šlo? Mohlo jít o loupež, ale když detektivové prozkoumali dodávku,
co Trudy řídila, byla plná hodně drahých šperků.
A Mickey měl v peněžence několik tisíc dolarů. Nikdo je ale nevzal,
ani se jich nikdo nedotkl.
Věci leží na sedadle a oni je nevezmou? To nedává smysl.
Soused potom slyšel, jak Mickey zavolal na Trudy
a že nejdřív šli po ní. Kdyby šlo o loupež,
nikdy by nezabíjeli ženu jako první. Vždycky zabijí jako prvního muže,
šlo o velkého chlapa, naprosto nelogické. Trudy ležela na zemi.
Měla zlámané nehty. Myslím, že řídila,
oni ji postřelili skrz okýnko. Domnívám se, že vystoupila,
utíkala před nimi, ale nebránila se.
A Mickey byl natočený směrem k ní, je to prostě hodně divné.
Láme mi to srdce. Je to nejkrutější věc.
Všichni nám říkali, jak Mickey Trudy miloval.
Byl jí naprosto oddaný. Byl do ní pořád šíleně zamilovaný.
Když se táta s Trudy brali, byla to velká věc.
Měla úžasnou povahu, velmi veselou. Měli báječný vztah.
Tvořili spolu dobře fungující tým.
Hodili se k sobě, stejně jako když se rozezní akord.
Oba byli velice, velice odlišní, ale skvělým způsobem jim to klapalo.
Moje teta Trudy hrála v mém životě důležitou
roli. Byla elegantní, laskavá, milující. Lidé se kolem ní cítili docenění.
Místo činu bylo venku, a opravdu jsem se snažila
být pozorná a hledat, co působí neobvykle.
Vešli jsme do kanceláře, kterou měl v garáži.
A koutkem oka jsem tam někoho zahlédla a vyjekla jsem.
Samozřejmě tam přispěchali policisté. Byl tam Ray.
Šlo o figurínu Mickeyho Thompsona v závodnické
kombinéze v životní velikosti. Tolik jsem se styděla.
Všichni jsme se smáli, ale byl to odlehčující okamžik.
Potřebná světlá chvilka.
Musíte odlehčit atmosféru. Musíte se smát, abyste nebrečeli. Musíte.
A pak si řeknete: „Tohle je moje práce. Musím se tam zas vrátit.“
Opravdu jsem se rozhlížela, opravdu jsem se snažila zhodnotit,
čím bych mohla přispět. Nafotila jsem příjezdovou
cestu a otisky bot v bahně. Na místě u Mickeyho pořád ležel distanční
paralyzér. Taky nějaké nábojnice.
Vedle dveří do garáže rostly malé pomerančovníky. Podívala
jsem se a uviděla na zemi slupku od pomeranče.
Byla seříznutá nožem a čerstvá. Pamatuju si, jak mě napadlo,
že tam nejspíš seděli a dali si pomeranč během čekání na to, až ty lidi popraví.
Díky tomu mi došlo, že přesně věděli, kde vysedávat a čekat.
Všechno si začnete skládat k sobě. Číhali před garáží.
Našel se tam distanční paralyzér. Použili ho na Mickeyho? Použili ho na ni?
Nejsme si úplně jistí. Ale očividně tam byl ve
snaze získat kontrolu. Kola s převodovkou,
zbraně. Vraždění v pořadí, co nejvíc ublíží a zabolí Mickeyho.
Bavíme se o nájemné vraždě.
Mluvíme o nájemných zabijácích.
Hlavními podezřelými jsou dva černoši.
Dle popisu něco mezi dvaceti a třiceti.
Po silnici nedaleko Bradbury Estates zrovna
jela v autě žena a během řízení si z ničeho nic všimla naproti
té malé příjezdové cestě dvou černochů na kolech. Jeli
rychle. Prohlédla si je, protože je málem srazila.
A jako svědomitá občanka
nám o tom zavolala.
Ohlásila to na oddělení Los Angeleského šerifa a odtamtud ji propojili s
forenzním kreslířem.
Policisté dávali pozor v okolí. Na hlavních křižovatkách
jsme zastavovali řidiče. Rozdávali jsme nakreslenou
podobu podezřelých.
Detektivové z oddělení vražd doufají, že někdo
někde uvidí tuto reportáž o vraždě
legendárního závodníka Mickeyho Thompsona a jeho ženy Trudy
a přihlásí se s informacemi o těchto dvou mužích.
VYŠETŘOVÁNÍ VRAŽDY
Zajímalo to média. I když to bylo smutné, krmili vás tím co dvě vteřiny.
Oba pak ujeli na kolech.
Největší otázka je stále nezodpovězena: proč?
Vysílali to všude. Na všech hlavních kanálech,
a dorazily i menší stanice. S médii se roztrhl pytel.
Bylo to velice sužující a stresující.
Bylo neskutečně náročné to vídat neustále ve zprávách.
Ukazovali záběry z vrtulníků na místa, kde ležela těla.
A neexistoval osobní prostor na zármutek.
Jedna z věcí, které musíte podniknout,
je poznat svou oběť. Kdy se ocitli v situaci,
která vyústila v to, že se stali oběťmi?
To je důležité. Nasměrovali nás do domu nedaleko
místa činu, kde se sešla rodina. Všichni byli hodně,
hodně zničení,
zlomení. A my k nim přicházeli,
abychom je vyslechli.
To je jedna z nejhorších
věcí na téhle práci.
Všichni byli otřesení. Ve stylu: opravdu se to děje?
MICKEYHO SESTRA
Ti dva muži
zabili ty nejlepší lidi na celém světě.
Na setkání samozřejmě nechyběla sestra Collene,
která Mickeyho i Trudy k smrti zbožňovala. Byl tam Danny,
který se snažil poskytnout co nejvíc informací.
Ale zdrtilo ho to. Trápil se.
Hned jsem vyšetřovatelům pověděl, že do domu se nedostávalo snadno.
Člověk musel mít plán.
Musel to mít promyšlené.
Když jsme vyslýchali příbuzné, měli dojem, že jestli někdo,
tak to měl na svědomí Mike Goodwin.
Mickey Thompson a Mike Goodwin dělali v podobném oboru.
Mickey Thompson závodění ve stylu Baja uvedl do hal.
Mike Goodwin to do značné míry napodobil s motokrosovým okruhem. Oba se rozhodli,
že pro ně bude přínosné stát se partnery. Mike Goodwin byl výjimečně chytrý,
velká osobnost, mimořádné charisma. A byl zvyklý vyhrávat. Zvítězil ve všem,
do čeho se pustil.
Mickey s Trudy se soustředili na automobilovou část.
A Goodwin současně začal propagovat motocyklové
závody v podobných podmínkách. Spojit motorky a motocyklové akce s
automobilovými závody dávalo smysl.
Mickey Thompson měl jméno. Propůjčoval svoje jméno a pověst akcím,
aby zaplnil stadion.
Můj táta zajistil smlouvy se stadionem v Anaheimu na teréňáky i supercross.
Zdálo se, že Goodwin bude dobrým partnerem.
Ale ten neproplácel faktury a pokazil vztahy
se stadiony. Byl to typický Goodwin.
Když jsme si proklepli minulost Mikea Goodwina, zjistili jsme o něm,
že při každé příležitosti člověka podrazil. Byl to křivák.
Pro Mickeyho byly integrita i jistota, že je o všechny postaráno,
neskutečně důležité.
Mickey si uvědomil, že takhle to dělat nechce a řekl si: „Ne,
svoje jméno něčemu takovému nepropůjčím.“ A tak z těchto důvodů Mickey
jejich spolupráci ukončil, což odstartovalo dlouhou právní bitvu.
U soudu táta vyhrával. Rozsudky se přikláněly na jeho stranu.
A Goodwin přeposílal peníze a vyhlásil bankrot,
přitom to ale převedl na někoho jiného.
Když jsem viděl Mickeyho a Trudy naposledy,
akorát jim někdo zavolal. Mickey to nastavil na hlasitý odposlech
a já jsem poznal Goodwinův hlas, který říkal:
„Vytáhnu z tebe peníze. A bude to tolik,
že se nedoplatíš.“ Goodwin
zněl smrtelně vážně.
Táta mě během jednoho z našich posledních rozhovorů varoval,
že Goodwin se vymknul kontrole.
Tak jsme samozřejmě šli Mikea Goodwina vyslechnout.
Zajeli jsme do jejich právních kanceláří. Když jsme dorazili,
Mike Goodwin stál za svým advokátem, který spustil: „Nedovolím mu,
aby s vámi mluvil.“ A stál tam. Bože, začal gestikulovat, takhle zvedl ruce.
Ukazoval na právníka. Pomyslel jsem si: „Já se pozvracím.“
Michael Goodwin svému advokátovi řekl, že toho rána v šest byl v posilovně,
kde mluvil s lidmi. Spousta lidí mohla potvrdit, že tam byl.
Mike Goodwin v době, kdy ty dva zabili v údolí San Gabriel,
běhal na pásu v okresu Orange. Takže Goodwina s místem
činu nespojovalo nic.
Neměli jsme žádné přímé důkazy. Nic jednoznačného,
protože nikdo nezjistil, co byli ti střelci zač.
A zanedlouho nato pak Michael Goodwin s manželkou zkrátka zmizeli.
A při pokusu kontaktovat právníka Michaela Goodwina nám řekl jenom: „Víme jen to,
že si koupili loď a odjeli ze země.“ A tak ho nemohli vyslýchat.
Nemohli ho vyšetřovat.
Každý detektiv od vražd v dějinách lidstva má jeden nebo dva případy,
kde se mu to nepodařilo dotáhnout kvůli poslednímu
chybějícímu důkazu. Jsou případy,
kdy si pomyslíte: „Bože,
tohle mě vytáčí.“ Mickey si
tohle nezasloužil. Trudy
si to nezasloužila. A ten syčák Mike Goodwin utekl.
Jo, myslím, že to vyšetřující detektivy opravdu
ranilo. Byli naštvaní, že se jim to nepovedlo rozlousknout.
Všichni to chtěli mít uzavřené. Ale případy se ne vždycky vyřeší.
Jednotku odložených případů při oddělení šerifa LA v té době tvořilo asi
šest starších, zkušených detektivů před důchodem.
Výborný detektiv jménem John Yarbrough povídá:
„Mám tu jeden velký nevyřešený případ. Vraždy Mickeyho a Trudy Thompsonových.
A chci, aby si prozkoumal nyance tohoto případu, protože je tam toho hodně.
Já jdu za chvíli do důchodu. Ty jsi mladý a bude to pro tebe snadné.
V podstatě úplná hračka,
chlapče.“
Kolem roku 1994 odešel do výslužby.
S novým parťákem jsme od té chvíle převzali případ.
Než mi případ představili, nikdy v životě jsem o Mickeym
Thompsonovi neslyšel. Šlo o sledovaný případ a moje kariéra
u vražd teprve začínala. Šel jsem si za Ryem pro radu.
Chovám k němu ohromný respekt a výtečně mi poradil:
jediný způsob, jak sníst slona, je sousto za soustem.
Mark Lillienfeld. Vždycky mi připadal neobyčejně zajímavý.
Kdyby mě zabili, chtěl bych, aby vyšetřoval moji vraždu.
Má schopnosti, výdrž, inteligenci,
humor a současně nebyl ohromený
ani vláčený hierarchií.
Někdy je dobré zpochybňovat autority. Musíte uvažovat globálně,
být otevřeni různým nápadům, nezavrhovat a nepřehlížet jiné teorie,
které se objeví. Třeba byl někdo naštvaný
i z jiného důvodu, než kvůli té neshodě mezi Michaelem
Goodwinem a Mickeym Thompsonem. Hned na začátku vyšetřování jsme
se setkali s Collene Campblovou, mladší sestrou Mickeyho Thompsona.
Collene Campbellová byla živel. Byla to úžasná žena.
Každý, kdo znal oběť vraždy, to myslím pochopí.
Máte v sobě tolik vzteku, že pokud se přes to nepřenesete,
znovuprožijete si to každou noc v nočních můrách.
Poprvé jsem Collene poznal u ní doma. Hned se mi zalíbila.
Bylo mezi námi jisté spojení. Po čtyřech minutách u ní
jsem si musel odskočit. Procházel jsem chodbou a uviděl jsem na
stěně fotku mladého muže. Šlo o Skota, jejího syna.
Collene v roce devatenáct set osmdesát dva utrpěla pro rodiče tu
nejpříšernější tragédii, ztrátu dítěte. Skot se spolčil se špatnými lidmi.
Zabili ho a jeho tělo vyhodili z letadla. V podstatě to vyšetřovala na vlastní pěst.
Shromáždila o té vraždě veškeré informace.
Zpracovala podněty a činila z nich vlastní závěry.
Byla velice nápomocná při prosazování trestního stíhání.
Byla neúnavná, nikdy to nevzdávala. Věnovala se tomu neustále, a to způsobem,
jaký byste si nikdy ani nepředstavili.
Z vraždy Colleneina syna byl usvědčen Larry
Cowell. A Collene opakovaně líčila, jak se na to musíme alespoň podívat,
abychom Larryho Cowella mohli vyloučit. Protože během procesu s Larrym Cowellem
a jeho parťákem ve věci vraždy Scotta Campbelle,
svědčil taky Mickey Thompson.
Larry Cowell byl zatažený hluboko do světa narkotik, protože prodával drogy.
Ale taky byl nadšencem do závodění. A Mickey svědčil jako odborník,
co posuzoval autodíly nalezené v dílně Larryho Cowella.
Proces skončil osm nebo deset měsíců před smrtí Mickeyho a Trudy Thompsonových.
Bylo poněkud neobvyklé, aby se vraždilo v takové rodině.
A tak jsme hledali souvislost. Přezkoumali jsme zprávy o
vraždě Scotta Campbella. Mluvili jsme s původním detektivem.
Brali jsme to vážně. Nenašli jsme ani náznak důkazu,
co by naznačoval, že mezi vraždami Mickeyho
a Trudy Thompsonových a vraždou Mickeyho synovce
Scotta Campbella byl nějaký vztah. Kromě toho,
že oba případy zničily laskavou
a milující rodinu.
S parťákem jsme ocitli zase na začátku. Přicházeli jsme s nápady.
Všechny ty věci jsme eliminovali. A jedna věc,
kterou jsme neeliminovali, byl fakt,
že někomu za danou vraždu zaplatili.
A že to zaplatil Michael Frank Goodwin.
Poté, co zavraždili Mickeyho a Trudy, by člověk čekal, že Mike Goodwin,
pokud s tím tedy neměl nic společného,
bude dál normálně žít a v žádném ohledu nic nezmění.
Ale co ve skutečnosti udělal po vraždě?
Michael Goodwin s manželkou se rozhodli prodat dům,
vzít veškerý majetek a převést ho do karibské banky.
Osmdesát osm dní po vraždě utekl ze země na lodi, kterou si podvodně pořídil.
V roce 1993 Mika Goodwina po návratu do Spojených států obžalovali z podvodu.
Odsoudili ho a poslali do věznice.
Dostal dva a půl roku odnětí svobody.
Mike Goodwin vypovídat nebude. Nikdy s policajty nemluvil,
ale my monitorovali jeho telefonáty. Znovu jsme obešli každého,
koho kdy vyslýchali původní detektivové, a vyslechli jsme je zas.
Když jsme hovořili s doktorem Johnsonem, řekl:
„Kamarádka mé dcery Allison Triarsiová bydlela naproti přes ulici od Mickeyho
a celou tu věc viděla.“ A nebyl si jistý,
jestli policie kdy Allison Triarsiovou kontaktovala. Nakonec se ukázalo,
že to policie nikdy neudělala.
Ne že by ji přehlídli. V době vražd Allison,
tehdy patnáctiletou dívku, rodiče ukrývali kvůli psychologickému
traumatu, které měla. A já to chápu. Kdybych měl děti,
kdyby to byl můj pes, co se stal svědkem,
taky bych mu psovi nedovolil mluvit
s policí. Takže rozumím.
Allison Triarsiová byla nyní dospělou ženou, a tak jsme ji mohli dohledat.
Allison nám řekla, že se připravovala do školy,
když zaslechla křik vysokým hlasem. A běžela k předním oknům v obýváku,
ze kterých je vidět na
pozemek Thompsonových.
A Allison uviděla Trudy Thompsonovou, jak se po čtyřech plazila po příjezdovce.
Mickey Thompson klečel a žadonil: „Prosím, nezabíjejte mou ženu.
Nezabíjejte ji.“ Neprosil o svůj život. Prosil o její život.
Když se Trudy dostala na konec příjezdovky,
podezřelý stiskl spoušť pistole a zastřelil
ji. Allison pak sledovala, jak ten samý podezřelý vyšel
kopec a zastřelil Mickeyho. Allison se podařilo ihned popsat,
že šlo o dva Afroameričany, kteří po činu odjeli na kolech.
Chtěli, aby ji Mickey viděl trpět. Dali mu jasně najevo, že poslední věc,
kterou kdy na této Zemi spatří, bude poprava jeho životní lásky.
Tolik si ji považoval. Takový typ on byl. Fakt, že se pokoušel obětovat,
aby ji ochránil, mě vůbec nepřekvapuje.
Naplánovali to tak, aby tátu mučili.
Tak to zosnovali. Což se stalo.
Když jsme si vyslechli Allisoninu verzi událostí,
fakt to zarazilo hřebíček do rakve ještě o něco hlouběji a posílilo to
naše stávající domněnky. Šlo o jedinou živou očitou svědkyni,
které se podařilo popsat střelbu na obě oběti. A tak byla dost zásadní.
Slyšet o tom je jedna věc. Doopravdy to spatřit věc jiná.
A existoval jen jeden důvod zabít tyto dva lidi tímhle způsobem.
A to čistá a nefalšovaná pomsta. Na to, abychom spojili Goodwina s vraždami,
jsme ale potřebovali více důkazů.
Když šel Goodwin na podmínku z vězení,
odletěl do okresu Orange na letiště Santa Ana. Zařídil jsem,
aby mu zašantročili zavazadla, když letadlo přistálo. Předstíral jsem,
že jsem taky pasažérem z letu a že jsme oba naštvaní kvůli kufrům.
Měl jsem zapnutý diktafon, protože jsem chtěl nahrát jeho hlas.
Protože jsem věděl, že hodlám v jistou chvíli zkusit
odposlouchávat jeho telefony. A tak jsem chtěl vědět,
jak zní, to byl můj primární cíl. Sekundárně jsem toho chlapa
chtěl zkrátka potkat.
Stejně jako když se dozvídáte co nejvíc o obětech, tak čím víc víte o podezřelém,
tím spíš dokážete najít jeho slabiny a využít je.
Během toho setkání na letišti to byl neustále
celý Mike Goodwin – a všechno to byla habaďůra. Tvrdil,
že je nejmladším orlím skautem v dějinách. Kravina.
Tvrdil, že spal s každou holkou z Playboye.
Kravina. Tvrdil, že je šampionem amatérského boxu
Pensacoly. Kravina. Nezávazné lži,
které se nutně nenasčítají, ale poukazují na vzorec v chování,
že neumí říkat pravdu.
Jeho celý život je lež.
Nejprve bylo ticho a nic se nedělo. A jak mám Lillienfelda rád,
nic mi neprozradil. Ani nemohl.
Jeho práce nespočívá v tom jít všechno rozkecat.
Jeho práce je vyšetřovat a přijít tomu na kloub.
Po tolika letech od vraždy Mickeyho a Trudy Thompsonových je třeba k věci
přistoupit odlišným způsobem.
Vraždy při oddělení šerifa se nehoní za médii,
ale už jsem u jiného nesouvisejícího případu vraždy v minulosti využil
pořad America's Most Wanted a přineslo nám to pár fakt dobrých vodítek.
Snažil jsem se identifikovat ty dva střelce. A oni měli stále zájem.
Obdrželi jsme několik set telefonátů a některé z nich byly šílené ve stylu
„udělal to John Wayne“. Ale několik z nich bylo cenných.
Na Markovi je opravdu skvělé, že nachází maličkosti,
které při vyšetřování dokáže využít a přijde na nějaký nový způsob,
jak získat další informace. V tomhle případě našel holku,
které ten chlap ublížil.
Mezi tipy na lince byl i telefonát od ženy,
která měla s Goodwinem krátký milostný vztah. Řekla nám,
že s Mikem Goodwinem sledovali krimi pořad o vraždách Thompsonových a že Mike se
jí přiznal, že má na svědomí jejich objednávku.
A chlubil se tím, jak ho nikdy nechytili,
protože byl příliš chytrý. Stala se dobrou svědkyní.
Ale kouskem větší skládačky pak bylo, kolika ženám se Goodwin doznal.
A bůh ví,
kolika dalším ženám někde po
světě tohle tajemství svěřil.
Mark mě požádal, abych to vedl. Chtěl,
abych zajel do Virginie a dohlížel na aktivity Goodwinovy bývalé manželky.
Mike Goodwin byl v době, kdy došlo k vraždám Mickeyho
a Trudy Thompsonových, ženatý, ale nakonec se s tehdejší ženou rozvedli.
Goodwina pustili na podmínku z vězení zhruba ve stejnou dobu,
kdy jeho manželka Diana odešla žít ke svým rodičům ve Virginia Beach.
A tak jsme ve státě Virginia zažádali o povolení k odposlechu Dianiny domácího
a pracovního telefonu.
Během operací v přestrojení někdy chceme lidi
přimět k tomu, aby o zločinu hovořili.
Jeden ze způsobů je i dané osobě zavolat. Říkám:
„Jsem detektiv Mark Lillienfeld z oddělení vražd. Chtěl bych si
s vámi mluvit o vašem bývalém manželovi.“ Nezáleželo mi na tom,
jestli se mnou bude mluvit, nebo mě pošle někam. Zajímá mě to,
že jsem jí nasadil brouka do hlavy.
Když jí začal volat Mark Lillienfeld,
povedlo se nám ji monitorovat kombinací sledovacích taktik. Sledovali jsme,
co udělá, protože to nás přivede k dalším důkazům.
Během jednoho telefonátu, který jsme poslouchali, v zásadě uznala,
že se jí Mike přiznal, že je za vraždy Thompsonových zodpovědný.
Takže máme dva různé lidi ve dvou různých státech, kteří shodně tvrdí,
že Goodwin přiznal, že má na svědomí vraždy Mickeyho a Trudy.
Super matroš, jak tomu odborně říkáme.
Případ tvořily výhradně nepřímé důkazy spojení mezi Mikem Goodwinem a vraždami.
To se změnilo s odhalením nových očitých svědků.
Pořad America's Most Wanted podnítil telefonát od jednoho účetního. Říkal,
že má klienta, u kterého si povšiml před
vraždou neobvyklé aktivity. Několikrát volal na policii,
ale pokaždé ho odbyli. Ten muž se jmenoval Ron Stevens.
Řekl: „Neznal jsem Thompsonovi, ale bydlel jsem asi tři bloky od jejich
domu.“
Ron tvrdil, že přišel domů a manželka mu řekla:
„Jsem ráda, že jsi doma.
Na ulici parkuje podezřelé auto. Jsou v něm dva muži s dalekohledem.
Něco se děje. Kousek po silnici je základka.
Možná jsou pedofilové. Možná někoho chtějí unést.
To nevím.“ A Ron Stevens nakráčel k ulici, kde auto parkovalo,
a uviděl stranu řidiče. Řidič byl běloch a spolujezdec černoch.
Když se Ron Stevens přiblížil, okamžitě vyrazili pryč,
až se jim od gum prášilo.
A Ron si říkal:
„Bože,
je to divné.“ A zavolal na
oddělení šerifa okresu LA.
Bohužel jsme tam nikdy nevyslali hlídku. Takže to je na nás.
K tomu došlo čtyři dny před vraždami Mickeyho a Trudy Thompsonových.
Když řidiče popsal, dokonale odpovídal Goodwinovi.
Mohl to snad být Mike Goodwin? Mohli tam danou oblast opravdu sledovat,
aby si rozplánovali, jak je zavraždit?
Co jsme nyní potřebovali, bylo sestavit řadu a vyzkoušet,
jestli svědek skutečně dokáže Goodwina identifikovat. To byl problém.
Jak to hodláte podniknout? Pokud by byl ve vazbě,
můžete to uskutečnit. Idea spočívala v tom ho zatknout
na tak zvaný Rameyho zatykač.
Termín Rameyho zatykač používáme pro zatykače
na základě důvodného podezření, kdy soudce zatykač podepíše,
ale nefiguruje v tom prokuratura. Do prdele s Mikeem Goodwinem.
Pane Goodwine, jste dnes tady,
protože jste odmítl dobrovolně do řady k identifikaci.
Nebylo by zpětně jednodušší souhlasit,
než se potýkat s tímhle vším?
Ne, myslím, že se musíme vzpírat vládním nepřístojnostem, jak jen to jde.
Ale zeptám se vás. Kdybych spáchal jinak dokonalý zločin,
byl bych tak hloupý, abych se vracel na místo činu?
Tedy, je to úplně k nevíře.
Zorganizoval jsem v ústřední věznici řadu podezřelých k identifikaci.
Řadu jsme ukázali Ronovi a jeho ženě.
Oba identifikovali Michaela Franka Goodwina jako muže,
který seděl v autě tři bloky od Mickeyho domu.
To, že jsme ho mohli dosadit na místo činu, byl objev. Obrovská záležitost.
Obžalovali jsme ho z vraždy.
A jak se mnou zacházeli ve vězení, je toho příkladem.
To stačí. Díky.
Tohle je Bible.
Děkuju, děkuju.
12. PROSINCE 2001, 13 LET PO VRAŽDÁCH THOMPSONOVÝCH
Podívala jsem se na nebe a mluvila s Mickeym.
Ty myslíš, že sis zažil několik vytrvalostních závodů, kámo.
MICKEYHO SESTRA
Ale já ti povím.
My právě zažili vytrvalostní závod, co trval třináct let a devět měsíců.
A nebylo to snadné, ale dělala jsem to, cos mě vždycky učil.
Nikdy, nikdy se nevzdávat.
Pamatuju si, když ho zatkli. Bylo to nadějné, ale ještě ne u konce.
Goodwin případ nazýval „atentátem na charakter“.
Byl to kluzký zmetek. Tak jsem si říkal, jestli se z toho nevykroutí?
Mike Goodwin ke mně choval zuřivou nenávist od dob, kdy jsem ho zatkl.
A zhruba od té doby začali výhružky.
Pracovala pro něj řada lidí a šlo o nekonečnou záležitost.
Marku Lillienfeldovi začaly chodit výhružky. Ohrožení na životě, smrt.
Mark byl ale toho názoru, že musí odvést svou práci
a nenechá se odradit.
Mark patří mezi lidi, kteří se naučili od sebe
nechat rány odrážet. Já byl ten hloupý irský boxer,
co přijímal každou ránu, abych ukázal,
jaký jsem drsňák. Abyste to mohli dělat tak
dlouho jako Mark, musíte
být jako on a nechat od sebe věci odrážet.
Když jsem viděl, co ti lidé udělají, mám obavy z čehokoli.
Vymyslí si důkazy.
Prokuratura s tím nechtěla mít nic společného, pokud šlo o propadák.
Když nemáte všechno, nechcete riskovat, obzvlášť u tak sledovaného případu.
Setkal jsem se s Ronem Bowersem, zástupcem prokuratury.
V té době byl ve výslužbě, ale opět ho najali jako soudního poradce.
A tak si prokurátoři Alan Jackson a Pet Dixon zažádali o Ronovu pomoc při
přípravách všech doličných předmětů pro soud. Byl to obrovský případ.
Řekl jsem: „Víc než rád se na to podívám,
ale budu potřebovat složky od případu.“ A Mark na to: „Dobře,
postaráme se o to.“ Následujícího dne jsem přišel do práce a sotva jsem se vešel
do kanceláře. Byla plná krabic se spisy.
Na žlutý štítek pak Marek ledabyle naškrábal:
„Rone, tohle jsou krabice, co sis vyžádal. Teď dej případ dohromady.
A udělej to
rychle!“
Ron Bowers byl klíčový při sestavování prezentace postupu,
jak případ dostat k soudu.
V tomhle byl Ron mistr.
Dal jsem dohromady prezentaci a ukázal jsem ji státnímu zástupci, který řekl:
„Dobře, tak to podáme.“ A to byl začátek příprav na proces s Michaelem Goodwinem.
6. LISTOPADU 2006, 18 LET PO VRAŽDÁCH THOMPSONOVÝCH
Od doslova prvního dne měl Michael Goodwin nekalé úmysly.
Nejsem si vědom žádného jiného případu v kalifornských dějinách,
kde bychom nikdy neidentifikovali střelce. Neexistoval žádný jiný rozumný závěr,
než že je najal Mike Goodwin. Předpokládali jsme, že nemusíme dokazovat,
že to provedl Mike Goodwin. Spíš můžeme dokázat,
že to dalších sedm miliard lidí na planetě neudělalo.
Nikdo jiný si smrt Mickeyho Thompsona nepřál.
A tak se u případu stal velmi důležitým motiv.
Goodwin byl naštvaný. Všem, co ho poslouchali, tvrdil,
že Mickey Thompson bude dřív po smrti, než mu dá byť jediný cent.
ADVOKÁTKY MIKEA GOODWINA
Nikdy je nejmenovali, nechytili ani nezatkli.
Argument obhajoby by se dal shrnout tak,
že Mike Goodwin byl v době činu v posilovně.
Neměl s tím nic společného. A zbývalo příliš mnoho
nezodpovězených otázek.
Předvolali jsme mnoho svědků,
kteří vypovídali o výhružkách a také o vztahu mezi Mickeym a Goodwinem
před zločinem.
Svědčil jsem o výhružkách, které jsem zaslechl a poznal
v nich Goodwinův hlas. Vypadal namyšleně, jako by si byl jistý, že ho neusvědčí.
Ale současně se mnou nenavázal oční kontakt.
Pro mě šlo o velké potvrzení toho, že věděl, jakou bolest způsobil.
Jedna z mimořádně palčivých, smutných,
ale přesto důležitých věcí v naší závěrečné
řeči podle mě byly okolnosti posledních chvil Mickeyho života.
Poslední výjev Mickeyho Thompsona na tomto světě
byla poprava jeho manželky.
Proč je to tak důležité? Protože žádný další člověk
na světě nechtěl, aby Mickey Thompson takhle trpěl.
Existoval jediný člověk.
A tím byl Mike Goodwin.
Když Alan Jackson přednesl závěrečný proslov,
celkem mě to smetlo. Říkal jsem si: jo! Teď mě přesvědčil.
Přesvědčil i těch dalších dvanáct lidí?
4. LEDNA 2007, 2 MĚSÍCE OD ZAČÁTKU PROCESU
Porota se radila asi šest dní a to čekání bylo nekonečné a brutální.
Člověk žil v nejistotě, co si porotci o vaší prezentaci
pomyslí a jak se rozhodnou. Když porota oznámila, že došla verdiktu,
šlo o velice, velice znepokojivý moment. Říkal jsem si – tak jo, jde se na věc.
Jako porota ve výše zmíněné věci shledáváme obžalovaného Goodwina vinným.
Když s tím přišli, Collene mi mačkala ruku,
jako by říkala: „To je spravedlnost. Je
spravedlnost.“
Mike Goodwin byl usvědčen ve všech bodech obžaloby.
Dvě vraždy a za zvláštních okolností.
A nakonec ho odsoudili ke dvěma po sobě jdoucím doživotním trestům bez
možnosti podmínečného propuštění. Povstal jsem,
otočil se a Collene plakala radostí a úlevou.
Tohle je pro Mickeyho. Tenhle závod vyhrál.
Je to skvělý pocit.
Tátu mi to nevrátí, ale máme spravedlnost.
Když jsem slyšel verdikt, pamatuju, jak jsem nahlas řekl: „Konečně.“
Vložil jsem do případu kousek sebe. Já osobně cítil ohromné zadostiučinění,
když jsem věděl, že rodina Mickeyho a Trudy
Thompsonových dostala to, za co bojovala a čemu zasvětila život.
Každým coulem jsem se oddal případu a od nich
jsem získat ještě mnohem víc nazpátek.
Slíbil jsem Collene a Garymu Cempbellovým i rodině Thompsonových,
že na tom budu tvrdě pracovat a udělám maximum.
Záměrně nepoužívám jeden příšerný termín, strašlivé, sprosté slovo,
a tím je „závěr“. Když přijdete o dva milované při
tak strašném násilném činu, žádného závěru se nedočkáte.
Když přišli s verdiktem, bylo v tom zakončení – jak pro mě,
tak rodinu. Ale někde v mysli jsem to neměl dořešené.
Ti zabijáci jsou pořád na svobodě.
Dostali jsme jen jednoho ze tří. Pořád je chceme dopadnout.
V průběhu vyšetřování jsme se nikdy nedobrali solidní stopy toho,
kdo skuteční střelci byli. To je stále otevřený případ.
Je báječné vědět, že jsme došli rozsudku.
Ale jejich vražda…
… je součástí mého života.
Moje teda Trudy mi zůstává vzadu v hlavě.
Mickey se rozhodl uskutečnit životní sen
a překonat světový pozemní rychlostní rekord.
Táta nikdy nedokázal světový pozemní rychlostní rekord.
Dosáhl ho na přímé dráze, ale neměl oficiální rekord.
Takže když mi roku devatenáct set osmdesát sedm zavolal se slovy: „Chci,
abys ho odjel ty“, znamenalo to víc než všechno ostatní.
A když jsme o tom začali mluvit, jak na to a podobně, mého tátu zavraždili.
Nechal jsem to být a odložil to na dalších dvaadvacet let. A pak mě napadlo,
že nechci v osmdesáti přemítat,
co kdyby to auto dokázalo jet rychlostí sedmi set dvaceti kilometrů za hodinu.
Vzdali jsme se všeho, co jsme v životě měli, abychom toho dosáhli.
A stalo se to. Auto jelo sedm set třicet osm kilometrů za hodinu.
V autě jsem sundal helmu a kouknul se vzhůru.
Zakončil jsem jeho misi. A uzavřel svou.
Nejspíš jeden z nejvýznamnějších okamžiků…
… vůbec.
Jestli má detektiv od vražd jednoho nepřítele, pak čas. Čas je nepřítel.
Teresu Broudreaux našli nahou a mrtvou na pláži.
Bylo to třiatřicet let bez odpovědí.
Jak že se vaše jmenuje?
Terri. T-E-R-R-I.
A byli jste zákonně oddáni, že?
Ano.
Dobře.
Všichni mysleli, že jsem to udělal já.
Mohl to být kdokoli.
Případ vraždy nikdy neuzavřeme.
Někdo musel něco vědět. vřeme.