ŠERIFOV URED U LOS ANGELESU NAJVEĆI JE ŠERIFOV URED U ZEMLJI
I NALAZI SE U NAJMNOGOLJUDNIJEM OKRUGU SAD-A.
NJEGOVI PRIPADNICI ISTRAŽUJU NAJTEŽE SLUČAJEVE UBOJSTAVA.
OVO SU NJIHOVE PRIČE.
4. OŽUJKA 1980.
Četvrtog ožujka 1980. radio sam noćnu smjenu. Bio sam u ophodnji.
Partner i ja završavali smo smjenu
kad smo primili dojavu o mogućem truplu na plaži RAT.
To je plaža do koje se dolazi kroz plažu Malaga Cove.
Kad primite poziv u vezi s truplom na plaži,
odmah pomislite da je riječ o pijanom čovjeku
ili o nekome tko je pao ili se ozlijedio.
Ali ovo nisam očekivao.
To je bio neriješen slučaj ubojstva, prava detektivska priča,
potpuni misterij bez ijednog svjedoka.
Dodijelili su mi slučaj 33 godine poslije.
Morate se zapitati
što je osoba koja je to učinila radila posljednje 33 godine.
Možda je kriva i za još nešto.
Šerifov ured u Los Angelesu najbolji je od najboljih.
Najpoznatiji slučajevi vode se upravo u Los Angelesu.
Moraš dati 110 % od sebe.
Riječ je o ubojstvu. Nema težeg zločina.
Sve se svodi na strast i osjećaj dužnosti.
Pravda dolazi tek kad saznaš istinu.
ISTRAGE UMORSTAVA: LOS ANGELES
Godine 2013. otišao sam do poručnika i rekao: „Daj mi neki slučaj.”
Na stolu je imao slučaj iz 1980.
Navukao sam se čitajući izvješća o tom slučaju.
Kad god je žrtva žena, sjetim se svojih kćeri.
Dok sam čitao izvješća, pomislio sam: „Stalno ću biti u pokretu.”
Morao sam naći sve te ljude iz izvornih izvješća.
David Byington bio je policajac koji je prvi došao na poprište.
Nazvao sam ga. Jako se dobro sjećao slučaja.
Sjećao ga se jer je 1980. bio novak u svom odjelu.
Godine 1980. bio sam pozornik u gradu Palos Verdes Estates.
Palos Verdes Estates je gradić južno od Los Angelesa.
Predivne litice, vile… Ondje žive bogataši,
a većina kuća vrijedi nekoliko milijuna dolara,
tako je bilo i u '70-ima.
Što se tiče ubojstava, bila su rijetka. Gotovo da se nisu ni događala.
Tada sam imao 21 godinu.
Tek sam prije mjesec ili dva bio započeo s ophodnjama.
Kad sam došao onamo i shvatio da je možda riječ o ubojstvu,
počeo sam se tresti.
Žena je pronađena mrtva na plaži Malaga Cove u Palos Verdes Estatesu.
Bila je seksualno zlostavljana
i izudarana po glavi.
Surfer je našao njezinu torbicu. U njoj su bili dokumenti.
Saznali smo da je to Teresa Broudreaux iz Wilmingtona,
samo 19 km dalje, a imala je tek 20 godina.
Provjerili smo daje li znakove života. Najprije sam ja to pokušao.
Tijelo je bilo toplo na dodir,
ali nisam znao osjećam li njezin ili svoj puls.
Bio sam nervozan.
Djevojka je bila potpuno gola,
imala je samo par dokoljenki.
Bila je okrenuta tako da su joj stopala bila usmjerena prema oceanu.
Lice joj je bilo prekriveno velikom količinom krvi.
Kosa joj je bila natopljena krvlju.
Morao sam pomaknuti kosu da joj vidim lice.
Imala je posjekotinu na čelu,
kao i svježe modrice i ozljede na trbuhu.
Plaža je bila mjesto zločina.
Plima je nadolazila vrlo brzo,
pa smo je morali podići i odnijeti malo dalje.
Dok smo je nosili, partner joj je pridržavao glavu.
U jednom je trenutku rekao:
„O, ne, prsti su mi upali u njezinu glavu.”
Imala je veliku ranu na potiljku.
Znali smo da nije riječ o nesreći.
Gospođa Broudreaux bila je moj prvi slučaj ubojstva.
To je najveći zločin. Oduzimanje ljudskog života.
Nipošto ne želiš uprskati.
Policijska postaja u Palos Verdes Estatesu nije velika.
Ozbiljnost ovog zločina nalagala nam je da se obratimo policijskoj upravi
koja bi mogla voditi istragu ubojstva,
a šerifov ured u Los Angelesu slovio je kao najbolji.
Kad su se pojavili dečki iz šerifova ureda,
pozorno sam pratio sve što su radili.
Svaki će vam tužitelj reći da naš posao nije samo osuđivati ljude.
Naš je posao i pobrinuti se
da se istraga slučaja vodi prema pravilima.
Morate se poslužiti
nadzornim kamerama, svjedocima i forenzičkim dokazima.
A 1980. godine toga nije bilo
ni približno toliko kao danas.
Žrtvina odjeća nije bila na mjestu zločina.
Pronašli smo bocu alkohola i dvije čaše,
od kojih je u jednoj još bilo alkohola, blizu mjesta gdje je bačena torbica.
To me navelo na zaključak
da je ondje očito bio još netko
tko je pio sa žrtvom prije ubojstva.
Vidjeli smo i tragove guma.
Čvrsto su vjerovali da su to tragovi guma vozila osumnjičenika.
Ali gume su bile ćelave.
Tragovi nisu bili dovoljno duboki i nisu mogli izliti uzorak profila.
Detektivi iz odjela za ubojstva u šerifovom uredu
odmah su pokušali stupiti u kontakt s obitelji,
ljudima najbližima žrtvi,
i saznati sve što bi ih moglo dovesti do osumnjičenika
kako bi mogli pratiti te tragove.
Saznali su da je bila udana za gospodina po imenu Ronnie Fematt.
Kad sam upoznao Teresu, imala je 18 ili 19 godina. Ja sam imao 20.
Prijatelj i ja smo se družili u istočnom Wilmingtonu.
Jedna je djevojka dovela Teresu.
Kad sam je ugledao, rekao sam: „Ajme!”
Bila je vrlo neovisna, imala je snažan karakter.
Ne znam što je vidjela u meni.
Ja i moji prijatelji počeli smo se drogirati.
Ali kad smo Terri i ja počeli hodati, dala mi je ultimatum.
Rekla je: „Moraš prestati.”
Bilo je lako.
Bili smo u vezi dvije i pol godine i pomislio sam:
„Želim oženiti ovu djevojku.”
Htio sam je. Htio sam obitelj. Htio sam se skrasiti.
I jesam. Oženio sam je.
Ubrzo je zatrudnjela. Rekli su da će biti djevojčica.
Bio sam presretan.
Način na koji je Teresa ubijena bio je vrlo uznemirujući.
Bila je to nasilna smrt. Imala je razbijenu glavu
i bila je seksualno zlostavljana.
A onda smo saznali da je bila nekoliko mjeseci trudna.
Znači, još je jedan život okončan.
Nevjerojatno tužno.
Povrh te tragedije, već je bila mama.
Imala je četverogodišnju kćer Lindu.
Četvrti ožujka 1980. godine bio mi je jedan od najgorih dana u životu.
Baka mi je rekla da se majka utopila na plaži.
I da je otišla u raj s anđelima.
I više neće doći.
Postala sam problem.
Nisam htjela biti s tetom.
Nisam htjela biti s bakom. Nisam htjela biti s tatom.
Samo sam htjela mamu.
I nisam mogla razumjeti zašto je više nema.
Nestala je jedina osoba koja me ikad voljela i štitila.
Nitko me više nije volio.
Kad sam upoznao Lindu, imala je oko dvije godine.
Još je bila beba. Nije baš govorila.
Bila je slatka kao šećer. Stvarno jest.
Uopće mi nije smetalo što nije moja.
Igrali bismo se restorana. Uzela bi narudžbu
i pretvarala se da mi priprema hranu.
Bila je dobro dijete.
Obožavala sam to.
Smišljala sam jelovnik s Ronniejem, a onda sam ga nosila mami.
Pitala bi: „Koliko želite, gospođo?”
Ja bih rekla: „Dva, molim.”
I ispržila bi mi maleni sir uz svjetlost svijeće.
Ne znam zašto svijeća, ali eto.
Bio je njezin muž, navodno ju je volio
i odgajao je njezinu kćer kao svoju.
Ali i dalje je bio na popisu sumnjivaca.
Mogao je puknuti, imati loš trenutak, loš tjedan. Tko zna?
Ronnie je bio jedan od prvih osoba s kojima su detektivi razgovarali.
Šerifi su me ispitali. Odgovorio sam na sva pitanja.
Trećeg sam ožujka bio na nastavi na koledžu Harbor.
Ništa posebno.
Studirao sam umjetnost.
Došao sam kući. Rekao sam ženi: „Idemo do mog prijatelja Georgea.”
Često smo pili i pušili u njegovoj garaži.
Otišli smo onamo.
Nije pila ni pušila.
Bila je trudna.
Nije htjela cijelu noć biti u garaži.
Htjela je ići kući.
Otišli smo kući.
Rekao sam: „Vratit ću se.” „Ne želim da se vratiš. Ne možeš.”
Rekoh: „Vratit ću se.”
A ona će: „Nemoj.” Rekoh: „Terri, vraćam se.”
Otišao sam.
Krenuo sam prema prijateljevoj kući.
Vrata su se zalupila i okrenuo sam se. Krenula je prema uličici.
Imali smo vrata u uličici koja su vodila u drugu ulicu.
Tamo joj je živjela sestra.
Pomislio sam: „Ljuta je. Otići će sestri, žaliti se na mene i ocrnjivati me.
Bit će ona dobro.”
Ali… Tad sam je posljednji put vidio.
Mnogo puta žena nestane, a muž kaže:
„Otišla je. Ne znam što joj se dogodilo.”
U 90 posto slučajeva to je laž. Muž je kriv.
Morao sam skinuti majicu.
Tražili su ogrebotine ili obrambene rane, a ja nisam imao ništa.
Ponavljao sam da je nisam ubio.
Kad su razgovarali s Ronniejem, bio je zabrinut i nervozan.
Kada ti je žena ubijena,
budeš shrvan, u šoku ili slično.
Ili se bojiš da će otkriti da si je ti ubio.
Kad sam otišao iz šerifova ureda,
vidio sam da policijski auti stoje oko moje kuće i da me motre.
Ubrzo se zabrinuo da je on osumnjičenik.
A to je i bio.
Nazvao sam ujaka Henryja Salcida. On je odvjetnik.
Rekao mi je da ne razgovaram s njima, da ih izbjegavam.
To sam i učinio.
Otac nas je napustio, pa kad se mama udala za Ronnieja
i kad sam saznala da je trudna,
pomislila sam da ćemo biti prava obitelj.
Ronnie, beba, mama i ja.
Bila sam jako sretna.
Presretna.
Ali kad se dogodilo to s mojom majkom, nisam ostala s Ronniejem.
Tatina obitelj odmah je došla po mene.
Jako mi je nedostajala kad su je odveli. To me uništilo.
5. OŽUJKA 1980. DAN NAKON UBOJSTVA
Tijekom obdukcije izuzeli su dokaze koji bi mogli upućivati na silovanje.
Ali 1980. godine taj postupak nije bio kao što je to danas.
Uzeli su uzorke noktiju
jer se činilo da je ispod noktiju bilo biološkog materijala
iz kojeg su mogli izvući krvnu grupu.
Uzeli su i brisove.
Nisu ih mogli testirati na DNK, ali mogli su pokazati prisustvo sperme.
Odvezli su je u mrtvačnicu.
Otišao sam onamo i tražio da je vidim jer sam morao dogovoriti pogreb.
Otkrili su je samo napola,
a ja sam već… Koljena su mi klecala. Nisam mogao vjerovati što sam vidio.
Što se tiče lica, nije ga bilo.
Na njegovu mjestu bila je velika crna rupa.
Rekao sam ljudima u pogrebnom poduzeću da želim zatvoren lijes.
I da poviju bebu i stave je u njezino naručje
kako bi zauvijek bili zajedno.
Istražitelji su razgovarali s mnogo prijatelja i članova obitelji.
Zapravo su samo to i mogli.
Saznali su da je Teresu posljednja vidjela njezina sestra.
Otišla je k sestri.
Sestra je htjela da ostane ondje, ali nije.
Teresa je napustila sestrinu kuću usred noći
i krenula niz ulicu.
Jedna je rođakinja rekla da je dan prije nego što je pronađena mrtva
rekla da želi ići na plažu.
Ni Teresa ni Ronnie nisu imali auto.
Razumna je pretpostavka
da je stopirala do plaže.
Mogli su pomoći samo svjedoci i očevici.
No to se dogodilo noću, a nju su otkrili rano ujutro,
tako da nije bilo svjedoka koji su se javili.
Nije bilo mnogo postupaka
kojima bi se mogao otkriti njezin ubojica.
Ronnie, suprug Terese Broudreaux, bio je potencijalni osumnjičenik.
Nakon temeljite istrage utvrdili su da Ronnie ima alibi.
Ronnie je bio u prijateljevoj garaži s nekoliko očevidaca
te noći kad mu je supruga ubijena.
Ta je činjenica skinula sumnju s njega.
Iako ga istražitelji možda više nisu gledali kao osumnjičenika,
obitelj i bližnji i dalje su vjerovali
da je on odgovoran
za smrt njihove kćeri, majke i sestre.
Kad sam imala osam ili devet godina,
sestrična i ja kopale smo po ladicama u kući njezine majke
i pronašle izvješće s obdukcije.
„Što? Rekli su da se utopila!”
Tada sam i dalje vjerovala da se utopila.
„To joj se dogodilo?”
Cijela je njezina obitelj govorila da je Ronnie ubio moju majku.
Povjerovala sam u to bez oklijevanja jer su se jako često svađali
i stalno sam to gledala.
Gledala sam to svaki dan.
Istražitelji su rekli da nisam osumnjičen.
Ali nisu pronašli ubojicu, pa su svi mislili da sam to ja.
Nebrojeno su puta pucali na mene
jer su mislili da sam ubojica.
Članovi njezine obitelji i prijatelji, ne znam.
Nitko nije pucao na mene prije njezine smrti.
Više mi nije bilo do života.
Žena ti je nestala usred svađe,
a mi nemamo dokaza
koji ukazuju na nekog drugog.
Sve što ti imaš jest alibi ljudi s kojima si blizak.
Bio to legitiman alibi ili ne,
činjenica je da nema drugih sumnjivaca.
Nismo imali svjedoka.
U to vrijeme nismo imali nikakve dokaze koje bismo mogli iskoristiti.
Nisu mogli ništa učiniti.
Ubojstvo Terese Broudreaux ostalo je neriješeno.
Postalo je zaboravljeni slučaj koji desetljećima nitko nije otvorio.
Kad sam bila mala, plakala bih i tražila mamu.
Postavljala bih pitanja.
Imala sam mnogo pitanja na koja nitko nije htio odgovoriti.
Nitko nije htio razgovarati o njoj. O tome što se dogodilo.
Nitko mi ništa nije govorio.
Rekli bi mi: „Šuti. Nema je više.”
Navikla sam se na to da nemam roditelje.
Praznina nastala njezinom smrću nikad nije nestala. Nikad i neće.
Godinama su ljudi upirali prstom, izbjegavali me i govorili mi iza leđa.
Ignorirao sam to.
Nisam mislio na svoju kćer ni na Terri.
Novac sam trošio na travu,
kako se ne bih morao nositi s pritiskom ljudi koji su govorili:
„To je on. Ubio je svoju ženu.”
Kako sam odrastala, katkad bih ga vidjela na ulici.
Nisam htjela razgovarati s njim. Nisam znala što osjećati.
Pitala sam se: „Je li stvarno… Je li moguće da je…”
Počela sam ispitivati ljude oko sebe jer sam to od njih čula.
Vidjela sam da se svađaju, ali je li on stvarno bio ubojica?
ŠERIFOV URED U L. A.-U ODJEL ZA UBOJSTVA
33 GODINE NAKON UBOJSTVA TERESE BROUDREAUX
Kad sam dobio slučaj,
postojala je kulturalna poveznica.
Osamdesetih je kultura u Wilmingtonu bila nalik kulturi u istočnom L. A.-u.
Uglavnom su to bili Hispanoamerikanci,
vozili su se lowrideri, bilo je bandi, stopa zločina bila je visoka.
Moji su se roditelji katkad bojali… Bojali su se pozvati policiju.
Godine 1980. imao sam 13 godina. Išao sam u osmi razred.
Da mi je tada netko rekao
da ću istraživati ubojstvo u Palos Verdes Estatesu,
daleko od istočnog L. A.-a, rekao bih mu da je lud.
Kao dijete nikad nisam želio postati policajac.
Nije mi bilo ni na kraj pameti.
Strast prema tom poslu probudila se
kad sam počeo raditi. Počeo sam primjećivati promjenu koju sam unosio.
Ralph je imao suptilan pristup.
Postavljao si je izazove i stekao ugled.
Nije htio da ga promaknu. Htio je biti vraški dobar detektiv.
Ljudi me uvijek pitaju kako je rješavati ubojstva.
Kao da žongliraš lopticama u moru.
Ne želiš se utopiti, ali ni ispustiti lopticu.
Kad je riječ o neriješenom slučaju,
postoji hrpa problema koje morate riješiti.
Istrage se više ne vode kao prije 15-20 godina.
Razvile su se nove tehnike. Novi misaoni procesi.
No i dalje tu ima dobrog starog detektivskog posla.
Moraš razgovarati s ljudima, sa svjedocima.
No tehnologija nam pruža golemu prednost prilikom istrage neriješenih slučajeva.
Ovo se ubojstvo dogodilo godinama prije otkrića analize DNK-a.
Postoje različiti pristupi istrazi.
Možemo ponovno analizirati dokaze
i doći do uzorka DNK-a.
Bilo je nekoliko dokaza koji su sačuvani s mjesta zločina.
Znali smo da imamo dovoljno materijala koji možemo podvrgnuti analizi.
Šerifov ured imao je odličnu forenzičarku.
Dok je analizirala dokaze
i pokušavala utvrditi ima li dovoljno genetskog materijala,
shvatili smo da je materijala zapravo jako malo.
Ispostavilo se da nam nokti nisu pomogli koliko smo očekivali.
Drugi dokazi s poprišta također nisu bili korisni.
Na boci alkohola nije bilo otisaka ni DNK-a.
Na čaši je bio samo Teresin otisak.
Za razliku od onoga što vidite u televizijskim emisijama poput CSI-a,
ljudi ne posipaju mjesto zločina svojim DNK-om.
Morali smo smisliti drugi način da pokušamo identificirati ubojicu.
Okrenuli smo se izvješću s obdukcije.
Ured mrtvozornika uspio je pronaći DNK na žrtvi.
Forenzičarka je uzela stidne dlake
i praktički ih oprala.
Tekućinu koja je ostala nakon pranja stavila je centrifugirati
i u konačnici dobila kuglicu.
Tu je kuglicu stavila pod mikroskop
kako bi ustanovila postojanje genetskog materijala.
Pronašla je jednu glavicu spermija.
I iz nje je uspjela izvući DNK.
Cilj je stvoriti DNK profil osobe.
Možete pronaći tjelesne tekućine,
ali to ne znači da ćete imati dovoljno materijala za profil.
Katkad imate djelomičan profil. Katkad ništa.
Ako nema dovoljno dokaza, to je slijepa ulica.
9. SIJEČNJA 2014. 34 GODINE NAKON UBOJSTVA TERESE BROUDREAUX
Detektiv Ralph Hernandez dobio je moj slučaj i nazvao me.
Laknulo mi je jer me razumio.
Moj stil života, što sam prošao.
Ovisnost, bande, sve.
On je iz istočnog L. A.-a i zna te stvari.
Vjerojatno bolje od mene jer je policajac. Nagledao se toga.
Ponašao se prema meni kao prema svima.
Ne kao prema Hispanoamerikancu, nego kao prema čovjeku.
Razgovarao sam s njim i rekao mu da imam još informacija.
ŠERIFOV URED U LOS ANGELESU
Ronnie nam je ispričao priču
o tome kako mu je jedna poznanica
prišla jedne večeri i rekla:
„Osjećam krivnju. Držala sam ovo u sebi nekoliko godina.”
Tijekom kasnih '90-ih još sam bio loše.
Pio sam u baru.
Ušla je jedna prijateljica koju dugo nisam vidio.
Prišla mi je.
„Ronnie, znam tko ti je ubio ženu.”
Ljudi nastavljaju živjeti,
ali živo se sjećaju detalja
iz traumatičnih događaja u prošlosti.
Najednom shvate: „Ovo me izjeda. Moram nekomu reći.”
Kad sam upoznao detektiva Hernandeza, neko sam vrijeme bio trijezan.
Dugo sam se osjećao loše zbog toga.
Trebali su mi odgovori.
Bila je ženska mog frenda.
Jako je dugo nisam vidio.
Nisam znao što je s njom.
Počela je plakati i rekla: „Znam tko ju je ubio.”
POLICIJSKA SNIMKA - 2014.
Pitao sam je: „Kako to misliš?”
Rekla je: „Dvojica su me otela i seksualno zlostavljala.”
Povezli su je. Rekli su joj da stavi nešto na jezik.
Rekla je da je otupjela čim je okusila tu tekućinu.
Sve je čula i vidjela, ali nije se mogla pomaknuti.
Bila je paralizirana.
Mučili su je, seksualno zlostavljali… A onda su rekli:
„Što ćemo s njezinim truplom?” „Bacit ćemo je gdje smo bacili Terri.”
No iskočila je kroz prozor dok se auto kretao.
Prolaznik je stao i pomogao joj, pa su pobjegli.
Poznavao sam tipa kojeg je spomenula. Dobro sam ga poznavao.
Karakterom se uklapao u profil ubojice.
To su informacije iz druge ruke. Djevojka je rekla Ronnieju, a on nama.
Morali smo pronaći tu djevojku.
Pronašao sam adrese ljudi iz susjedstva
koji su dali iskaz tijekom istrage.
Pokucao sam na neka vrata.
Saznao sam da više nije u državi.
Pronašao sam broj i počeli smo razgovarati.
Bila je otvorena za suradnju i voljna sastati se s nama,
što je bilo sjajno.
Odletjeli smo k njoj.
Ralph je otišao razgovarati s njom u Teksas.
U tom sam trenutku shvatio: „Taj će tip učiniti baš sve.”
Imao sam jako dobar osjećaj.
Osjećao sam da, nakon 33 godine, napokon imam nekog na svojoj strani.
DOBRO DOŠLI U TEKSAS
Čim smo sletjeli, nazvali su me iz laboratorija.
Rekli su:
„U sustavu smo pronašli poklapanje s DNK-om s mjesta zločina.”
Bilo je nevjerojatno.
Ali našli smo se u čudu
jer to nije bila osoba na koju smo sumnjali.
To nije bila osoba
za koju je doušnica tvrdila da jest.
Bila je to potpuno druga osoba.
Zahvaljujući forenzičarima, imali smo ime.
Bio je to čovjek po imenu Robert Yniguez.
Tko je Robert Yniguez? Odakle je?
Što je učinio? Gdje je? Gdje je bio prije 34 godine?
Robert Yniguez nije bio u spisima.
Nitko nije razgovarao s njim.
To se ime nigdje nije pojavilo.
U izvornim izvješćima bila je hrpa imena,
ali ne i njegovo.
Ali bilo je vrlo uzbudljivo.
Vratili smo se iz Teksasa, gdje smo razgovarali s doušnicom.
Ispostavilo se da je to bila slijepa ulica.
Brzo smo počeli istraživati Roberta Ynigueza.
Pronašao sam i izvješća o njegovim prijašnjim uhićenjima.
Godine 1981. Robert Yniguez uhićen je zbog silovanja.
Žrtva u tom slučaju bila je autostopistica koju je pokupio, a zatim silovao.
Žrtva je to prijavila.
Uhitili su ga odmah nakon toga.
Optužen je za zločin.
Saslušan je.
Žrtva je dala iskaz.
Međutim, nedugo prije suđenja,
nisu mogli pronaći žrtvu,
pa je slučaj odbačen, a on pušten.
Idemo u 1982. godinu.
Tada je uhićen zbog još jednog silovanja,
za koje je osuđen i otišao je u zatvor.
Zahvaljujući toj presudi njegov se DNK našao u bazi podataka CODIS.
Budući da je CODIS samo sredstvo istrage,
moramo pribaviti takozvani „potvrdni uzorak”.
Trebali smo uzeti njegov uzorak DNK-a kako bismo potvrdili poklapanje
i usporedili ga s dokazima pribavljenima tijekom obdukcije.
Sljedeći je korak bio pronaći g. Ynigueza.
Detektiv Ralph Hernandez pitao me znam li tko je taj Robert Yniguez.
Rekao sam da ne znam, ali obuzela me nada.
Zlikovci se hvataju pomoću DNK-a.
A mi smo imali DNK.
Samo su morali naći tipa.
Seksualni prijestupnici moraju se javiti na rođendan.
Rođendan g. Ynigueza bio je četiri mjeseca od trenutka
kad je Hernandez otkrio da je potencijalni osumnjičenik.
G. Ynigueza najlakše smo mogli pronaći
ako bismo pričekali da se sam javi.
Yniguez je došao u postaju Harbor prijaviti se kao seksualni prijestupnik.
Želio sam saznati što mogu o njemu.
Gdje živi,
gdje je živio, tko mu je obitelj, prijatelji…
Možda je nekako povezan s Teresom.
Također, želio sam uzorak njegovog DNK-a.
Rekao sam mu tko smo i odakle smo
i bio je voljan razgovarati s nama.
-Otišao si u zatvor 1980. ili… -Da, 1980. godine.
Gdje si živio prije toga?
Mislim da sam živio u Wilmingtonu,
u kući moje pomajke s tatom.
Nisam poznavao mnogo ljudi u Wilmingtonu.
Mislim…
Vozao bih se onuda, ali…
Nisam poznavao nikoga ondje.
Zapravo nisam imao neki plan.
Pomislio sam: „Budi svoj. Razgovaraj s njim, opusti ga.”
I sve je krenulo svojim tokom.
-Jesi li kad tulumario na plaži? -Ne.
-Nisi išao na plažu? -Ne.
Nisi bio na plaži Malaga Cove u Palos Verdes Estatesu?
Ralphov je pristup bio vrlo nekonfliktan.
Pokušavao je navesti Ynigueza da se opusti,
a onda pomoću informacija koje mu je dao
vidjeti može li ga uvući u određenu priču.
Pričaj mi o slučaju kad su te uhitili.
Odveo sam je u Redondo.
I seksali smo se.
Da, odbila je, ali onda…
Nakon toga se prepustila i…
-Optužili su te za silovanje. -Da.
Pušten si jer se nije pojavila.
-Aha. -Dobro.
Zvuči li ti ime Teresa poznato?
-Ne. -Ne? Uopće?
Katkad sam mu to vidio u prsima.
Teško disanje kakvo ljudi opisuju.
Gotovo da se kroz odjeću može vidjeti kako im srce lupa.
Vidjelo se da duboko diše i očito je bio nervozan.
Pokazat ću ti fotografije.
Dobro.
Poznaješ li ovu djevojku? Sjećaš li je se?
-Ne. -Ne?
Pronađena je mrtva na plaži.
Sigurno ti nije poznata?
Teresa Broudreaux.
-Ne. -Ovo se dogodilo u ožujku 1980.
Ne, nimalo.
Poricanje je bilo jako važno jer smo imali snažne dokaze.
Da je rekao: „Teresa se viđala sa mnom svome mužu iza leđa.
Seksali smo se te noći“,
to bi nam zakompliciralo slučaj.
Ne.
Ne?
Zato je poricanje bilo jako važno.
Je li ikako moguće
da je tvoj DNK završio na mjestu zločina?
Ne koliko se…
Ne bi trebao biti ondje.
-Ne bi trebao? -Da.
Ovdje smo. Znamo da nam možeš pomoći.
Jer je tvoj DNK bio na mjestu zločina.
Ne znam… Ne znam kako.
Ni ne poznajem tu djevojku.
Ako želiš dobar odnos sa sumnjivcem, moraš mu dati nešto.
Imao sam informaciju za njega, a on ju je morao saznati
da ga potakne da kaže nešto
kako bismo saznali istinu.
Što ako je imao uvjerljivo objašnjenje?
Što ako nije kriv? Zar ne?
Znači, nema šanse da je tvoj DNK pronađen ondje?
-Ne. -U tom slučaju…
Bi li nam dao oralni bris?
Može.
Hvala.
Nakon razgovora s Yniguezom čvrsto sam vjerovao da je on ubojica,
ali bilo je važnije izgraditi slučaj i biti siguran
da je on ubojica i onda ga uhititi.
Uzimanje brisa sluznice usne šupljine g. Ynigueza
omogućilo je šerifovu uredu da provede potvrdno testiranje.
URED MRTVOZORNIKA OKRUGA LOS ANGELES
Imali smo poklapanje
koje je statistički dokazano.
Izgledi su bili jedan prema 82,5 bilijuna,
a na planetu je samo sedam milijardi ljudi.
Kad su izgledi jedan prema 82,5 bilijuna,
to je prilično točno poklapanje.
Bilo je očito da je on ubojica.
Pitanje je bilo:
„Što možemo učiniti da slučaj bude još čvršći?”
Slučaj silovanja iz 1981. bio je izrazito važan
jer je Yniguez povezao ženu
koja je čekala na autobusnoj postaji u Wilmingtonu.
Znali smo da je Teresa posljednji put viđena u Wilmingtonu
i da postoje potencijalne sličnosti u oba slučaja.
Srećom, uspio sam pronaći i ispitati žrtvu silovanja iz 1981. godine.
POLICIJSKA SNIMKA
Nisam stopirala kad je stao. Hodala sam.
Stao je i ponudio mi prijevoz.
Pristala sam.
Ono što nam je ispričala bilo je nalik onome što se dogodilo Teresi.
Koliko ste sigurni da vas je taj čovjek silovao?
Sto posto. Prestala sam se opirati jer je zaprijetio da će me ubiti.
Prijetio joj je. Popustila je.
Teresa je pretučena i ubijena.
Mislim da je Teresa pružila otpor, a Yniguez je potom ispunio prijetnju.
To je bila iznimno važna informacija
koja je dodatno učvrstila naš slučaj.
Kad god radim na neriješenom slučaju,
uvijek želim razgovarati sa osumnjičenikom ako mogu.
Želim ga ocijeniti. Želim vidjeti kako će reagirati na moje ispitivanje.
Želim vidjeti hoće li pogoršati situaciju.
Što će priznati? Na kakve ću probleme naići?
To je jedina prilika da razgovaram s njim.
Kad se prijava podnese, više ne mogu razgovarati s njim.
Robert Yniguez rekao je Ralphu Hernandezu da nije poznavao žrtvu,
da nije spavao s njom,
da nikad nije bio u Palos Verdes Estatesu
ni na plaži Malaga Cove.
Što je bio uporniji u poricanju,
to je bilo bolje za slučaj
jer sam mogao dokazati da to nije istina.
John je želio da razgovaramo s Robertom Yniguezom.
Obojica smo razgovarali s njim.
POLICIJSKA SNIMKA
ROBERT YNIGUEZ, RALPH HERNANDEZ I JOHN LEWIN
Zdravo, trebao bih razgovarati s Robertom.
-Tko si ti? -Zovem se Ralph.
On zna tko sam.
A ovo je John.
Drugi razgovor nije bio idealan.
Jednim dijelom jer su ondje bile njegova supruga i kći.
Njegova obitelj.
Uđite.
Hvala.
Izgledate kao da ćete ga uhititi.
-Ma ne. Samo ćemo… -Dobro.
Ne, idemo. Treba mi samo deset minuta.
I malo privatnosti, ako se slažete.
Zašto? Nema što skrivati od mene.
-Ne skrivam ništa. -Ništa.
Sve si govorimo.
Htjeli smo biti pristojni i razgovarati s njim nasamo
ako je to ono što želi.
-Ali ako je ovako… -Ona može ostati.
Bilo je malo vjerojatno da bi rekao ženi,
s kojom u vrijeme ubojstva nije bio oženjen:
„Usput, silovao sam i ubijao ljude prije nego što smo počeli hodati.”
Htjeli smo to učiniti u četiri oka, ali iako smo inzistirali na tome,
on je samo ponavljao: „Nas dvoje nemamo tajni.”
Morali smo razgovarati pred njom.
-Slušajte me. -Nemam ništa s tim.
Roberte, slušajte me.
Nije želio priznati pred njima,
pa kad mu je John počeo iznositi još detalja o slučaju,
počeo je poricati.
Zauzeo je obrambeni stav.
Držim se svoje priče. Ne poznajem je.
Nikad je nisam vidio. Ne znam je.
John je tijekom razgovora optužio Ynigueza za ubojstvo.
-Rekao si da je nisi poznavao. -Ne!
Što onda kažeš na…
Što misliš, odakle smo izvukli DNK?
Vjerojatno iz moje sperme.
Da. Možeš li mi onda reći kako je to moguće, Roberte?
Nije moguće jer je ne poznajem.
Nikad je nisam vidio.
-Roberte… -Nemam ništa s tim.
STIDNE DLAKE ŽRTVE
Tvoja je sperma pronađena na stidnim dlakama mrtve žene.
Tu je ženu netko povezao u blizini istog mjesta
na kojem si godinu poslije pokupio Lori.
Ta je žena imala razbijenu glavu.
Nastavio je poricati pod pritiskom,
ali John ga je natjerao da prizna da ne bi povjerovao sebi.
Napravio je cijeli krug.
Ako je tvoja sperma pronađena u njoj,
znači li to da si je sigurno poznavao
i seksao se s njom
one noći na plaži?
Da, to bi bilo logično.
Da si na mom mjestu, bi li povjerovao u to što govoriš?
-Reci mi. -Ja bih povjerovala.
Gospođo, ne pitam vas.
Da si na mom mjestu, bi li povjerovao u tu priču? Reci mi.
Ne, ne bih povjerovao.
Ni 12 porotnika neće povjerovati.
Imao je rezigniran izraz lica.
Znao je kamo to vodi.
Proklet bio ako se vratim u zatvor zbog nečeg što nisam učinio.
Slušaj me.
Tvoj DNK…
Jasno mi je. DNK je moj, ali ne znam kako.
Je li gotovo? Počinjete me ljutiti.
Da, uzet ćemo odvjetnika.
-Čekaj. Slušaj. -Gotovi smo?
-Gotovi smo. -Roberte… Ne, slušaj me.
Nemam više što reći.
Ako mi kažeš da želiš da odemo, otići ćemo.
-Da. -Da.
Gospođo, pitam njega.
-Želim da odete. -Dobro.
Dobro. To je tvoj izbor.
Bili smo uvjereni da imamo dovoljno.
Imali smo DNK. Imali smo poricanje.
Imali smo neka priznanja. Imali smo ga.
RUJAN 2017. 37 GODINA NAKON UBOJSTVA TERESE BROUDREAUX
U rujnu 2017. napokon smo krenuli u akciju.
Ekipa za nadzor pratila je Ynigueza od kuće.
Zaustavila ga je marica.
I uhitili su ga zbog ubojstva.
Nije mnogo govorio, ali to nije bilo važno.
Imali smo dovoljno dokaza i informacija.
Još se sjećam kako sam izašao i nazvao Ronnieja.
Zazvonio mi je mobitel. Detektiv Ralph.
„O, sranje.
Prerano je.”
Unervozio sam se. Stopala su mi počela biti nemirna.
Javio sam se.
Rekao je: „Ronnie.” „Ralph, što ima?”
Pitao me sjedim li. I tad mi je srce eksplodiralo.
Rekao sam mu: „Imamo ga.
Optužit ćemo ga.”
Zaplakao sam.
Sjedio sam u autu i plakao 45 minuta.
Bio je to vrlo emotivan poziv.
Nazvali su me i rekli
da će za sat održati tiskovnu konferenciju.
Pronašli su osobu koja mi je ubila majku.
Počela sam plakati. Nisam mogla vjerovati.
„Moraš doći u centar Los Angelesa.”
Nisam mogla doći.
Ali moj je očuh bio ondje, naravno. Uvijek je bio tu.
ŠERIFOV URED, TISKOVNA KONFERENCIJA 9. RUJNA 2017.
Održali smo tiskovnu konferenciju
kako bi Ronnie ispričao priču novinarima
i rekao im što je prošao.
Detektive.
Hvala.
Stajao sam straga na konferenciji.
Bio sam pomalo nervozan.
Znojio sam se i izgledao kao Rudy Giuliani.
Htjeli smo predstaviti Ronnieja Fematta,
koji je u to vrijeme bio oženjen Teresom Broudreaux.
-Ronnie. -Hvala.
Dobar dan.
Prošlo je više od 37 godina.
Dugo sam čekao ovaj dan.
Želim zahvaliti obitelji što je uvijek vjerovala u mene
i uvijek bila uz mene i želim zahvaliti ovim ljudima.
Jer bez njih danas ne bih bio ovdje.
Predugo sam patio.
Mučila me neizvjesnost. Nismo znali zašto ni kako.
I…
Drago mi je što sam dočekao ovaj dan. Puno vam hvala.
Svi su znali da to nisam učinio ja.
Skinuli su teret s mene.
Ljudi su saznali istinu.
Bilo mi je važno da Ronnie to osjeti.
Kad su mi rekli da on nije kriv, pomislila sam: „Moj Bože.”
Pokušali smo izgraditi odnos.
Ali…
Neke stvari ne uspiju.
Dana 2. listopada 2017.
podnijela sam prijavu protiv Roberta Ynigueza.
Prva točka bila je ubojstvo, a druga silovanje.
S obzirom na okolnosti, zakon i dokaze
nismo mogli podići optužnicu za bebu.
SUPRUGA TERRI ANN 1959. - 1980. KĆI SOFIA 1980.
Prije odabira porotnika i suđenja
optuženik je putem svog odvjetnika
zatražio sporazumno priznanje krivnje.
Bio je spreman priznati ubojstvo bez predumišljaja,
što znači kaznu od najmanje 15 godina,
i time praktički priznati da je ubio Teresu.
Smatram da vjerojatno nije htio da njegova žena i pokćerka
čuju sve detalje zločina.
Dakle, ako ste na njegovom mjestu i svakako će vas proglasiti krivim,
možete se odlučiti za izbor
koji će vam omogućiti da u razgovorima s njima i dalje tvrdite da ste nedužni.
OSUĐEN NA NAJMANJE 15 GODINA ZBOG UBOJSTVA TRUDNICE
Yniguez je osuđen u listopadu 2019.
Riječ je o 37 i pol godina.
Četrdeset na dan kad je osuđen.
A ja sam patio cijelo to vrijeme.
Da je optuženik osuđen na suđenju,
minimalna izrečena kazna bila bi doživotna bez uvjetne.
Sporazumnim je priznanjem mogao dobiti kaznu koja će mu omogućiti uvjetnu.
Ali nikad ne znaš kakva će biti porota,
tako da je to rizik.
U njegovim godinama, 15 godina u zatvoru…
Neće izaći.
Mirno spavam jer znam
da više neće nauditi nikome.
Laknulo mi je kad je sve bilo gotovo.
Bilo mi je jako teško.
Sad mogu početi zacjeljivati.
Cvjećarnica u blizini plaže Malaga Cove
izradila joj je aranžman u obliku križa.
POČIVALA U MIRU, SOFIA FEMATT GOTOVO JE!
Pokupio sam ga. Svi smo došli onamo.
Bili smo ondje. Postavili su aranžman, a na lenti je pisalo: „Gotovo je.”
GOTOVO JE!
Bio je to čudan osjećaj.
Bio sam ondje nekoliko puta, ali sad je Yniguez bio osuđen.
Imali smo odgovore.
Ralph Hernandez postupio je ispravno. Skinuo je krivnju s mene.
Dao mi je sve što je trebalo da zaboravim na ovo.
Ne mogu mu dovoljno zahvaliti na trudu.
On je dobar chicano. „To si ti, Ralph.
Trebaš se ponositi sobom.”
Jako se ponosim.
Bilo je sjajno pronaći odgovore za obitelj.
Bilo je to zadovoljstvo,
jer shvaćaš da plod tvog rada, svi ti sati, sve te godine…
Učinio si nešto pozitivno.
Slučajevi nestalih osoba dolaze preko Ubojstava.
Kad osoba nestane, postavlja se pitanje zašto je nestala.
Smith, dvometraš i otac troje djece, nestao je.
NESTALA OSOBA
Gavin Smith bio je direktor u Foxu. Bio je veći od života.
Bilo je vrlo čudno da netko poput njega nestane bez traga i glasa.
-Ovdje se događaju čudne stvari. -Bio je rastrgan.
Gavin je imao burnu aferu.
Misterij je, ali netko nešto zna.
Prijevod titlova: Ivan Fremec zna.