NA OSTROVĚ MANHATTAN JSOU DVA DETEKTIVNÍ ODDÍLY ZAMĚŘENÉ NA VRAŽDY:
MANHATTAN SEVER A JIH.
VYŠETŘUJÍ TY NEJBRUTÁLNĚJŠÍ A NEJNÁROČNĚJŠÍ VRAŽDY.
TOTO JSOU JEJICH PŘÍBĚHY.
12. LISTOPADU 2016
Joey si té sobotní noci vyšel ven, ale neptal jsem se, kam jde.
Bylo mu šestadvacet.
Byl dospělý.
Poznal jsem Joeyho v prváku na Hofstra.
Byli jsem jako bratři. Joey působil zpočátku tiše,
ale jak jste ho poznali, byl přátelský a každý ho měl rád.
Tu sobotu večer jsme měli jít na party.
Na poslední chvíli mě pozval do města do baru Gilded Lily s několika kamarády.
Trochu jsme se kvůli tomu chytli a každý jsem si šli po svém.
V neděli jsem brzy ráno napsala Joeymu. Věděla jsem, že bude spát,
a že chvíli potrvá, než mi odpoví.
Pak udeřila dvanáctá a Lisa se mě ptá: „Ozval se ti Joey?” Neozval.
Zkoušel jsem mu volat, ale marně.
Volal jsem mu mezi dvanáctou a jednou ještě asi šestkrát,
protože jsem skládal fantasy fotbalový tým, což se musí do jedné.
Pořád nic. Napadlo mě, že možná přespal u kamaráda Maxe.
Pamatuju si, jak jsem telefonoval s Patem. Byl na nervy. Kdo by nebyl?
Myslel jsem, že si kluci jen vyrazili. Potkali holky,
zašli k někomu domů a zapařili. Není to nic neobvyklého.
Nepřikládal jsem tomu váhu.
Jak se blížilo brzké odpoledne a po Joeym stále nebylo ani stopy,
začal jsem si dělat trochu starosti.
Den pokročil a my jsme doufali, že se nám ozve. Čekali jsme a čekali,
ale nestalo se.
Staráme se o to, abyste mohli v noci klidně spát.
Rodina musí vědět, kdo zabil jejich příbuzného.
Soucítit s oběťmi je nejdůležitější.
Vždycky jsem rád nahlížel za oponu.
Co se opravdu stalo.
Chcete odhalit pravdu. To detektivové dělají.
Instinktivně chcete lidem pomáhat.
U policie v New York City.
Co víc.
VRAŽDY: NEW YORK
14. LISTOPADU 2016, 9:00
Dělal jsem detektiva na sedmnáctém okrsku.
Čtrnáctého listopadu 2016 nám zavolali dole z recepce.
Přišel tam otec, jehož syn prý odešel na večírek
do města a od té doby se neozval.
Byl jsem v kanceláři s detektivem Yeomanem Castrem a policista přivedl dva muže.
Pata Comunaleho a jeho bratra Joea. Působilo to naléhavě.
Z výrazu v jejich tvářích bylo patrné, že si dělali velké starosti.
Pat povídá:
„Můj syn Joey se asi 16 hodin pohřešuje.” Prý se ho pokoušel několikrát
kontaktovat a nedařilo se.
Zeptal jsem se, zda je neobvyklé, že se neozývá. A Pat na to,
že se synem mluví pravidelně.
Říkal jsem si, že je to Manhattan. Mládež sem jezdí pařit. Je běžné,
že občas přespí u někoho nebo v hotelu. Někdo se opije a odpadne na ulici.
Najdeme ho.
S Yeomanem jsme spolupracovali.
On měl u stolu Pata a já všechno projížděl počítačem.
Hledám Joeyho jméno a datum narození v systému. V různých podobách.
I neidentifikované muže.
Nebyl v žádné nemocnici ani ve vazbě.
Byl mimo dosah.
Řekl jsem detektivu Castrovi, že mi předešlé noci volal Joeyho kamarád.
Věděl, že ho sháním. Měl u sebe jeho mobil.
Říkám: „Jak to, že máš jeho mobil?” A on mi vyprávěl,
k čemu došlo předešlé noci. Prý si vyrazili do nočního klubu Gilded
Lily. Nikdy jsem o něm neslyšel.
Když z klubu odcházeli, Joey se bavil se třemi dívkami.
Jeho kamarád mezitím z Joeyho mobilu volal přítelkyni a zjišťoval, kde je.
Někdy touhle dobou k nim přišli další dva muži a zeptali se,
jestli nechtějí jít na afterparty.
Zastavily dva taxíky a Joeyho kamarád řekl: „Mám tvůj mobil.” A on na to:
„Dáš mi ho zítra.”
Pak naskočili do taxíku a odjeli na párty.
Tehdy ho viděl naposledy.
Když jsem domluvil s Patem, šel jsem na Instagram
a klikl na Gilded Lily.
Prohlížel jsem si stovky fotek,
jestli náhodou někde v pozadí nezahlédnu Joeyho nebo nějakou stopu.
Neměli jsme se čeho chytit.
Uviděl jsem fotku, na které byli tři holky a chlap,
kterého znám. Zavolal jsem mu.
Řekl, že to jsou holky, se kterými byl té noci Joey,
a dal mi číslo na jednu z nich, na Jennu.
Napsal jsem jí a zeptal se,
co se Joeymu včera přihodilo a jestli náhodou
nejsou spolu. Odpověděla,
že ne. Prý byli na večírku a Joey po pár hodinách odešel s mužem jménem
Larry. Doprovodil holky k autu a
zamával jim na rozloučenou.
Pat znal jméno a telefonní číslo posledního
člověka, se kterým Joeyho Jenna viděla. Jmenoval se Larry Dilione.
Zavolal jsem Larrymu a vylíčil mu, že hledáme Joeyho Comunaleho,
se kterým šel na afterparty.
Prý se s ním potkal před Gilded Lily a pozval ho na párty,
kterou pořádal jeden boháč na Upper East Side.
V bytovém domě Grand Sutton.
Larry mi řekl, že Joeyho naposledy viděl, když odešel z budovy,
aby doprovodil Jennu s přáteli k Uberu, co je měl zavést zpátky do New Jersey.
Bylo půl sedmé ráno a pamatuje si jen, že se do budovy vracel sám.
A tak jsem zavolal Jenně, která mi popsala afterparty v bytě 4C.
Pořádal ji James Rackover.
Jenna řekla, že když s partou přijeli, vešli do bytu, kde byl jeden muž.
Jmenoval se James Rackover. A neměl na sobě tričko.
Podle Jenny se za celou noc neobtěžoval obléct.
James o sobě údajně tvrdil, že je striptér,
a chtěl Jenně zatancovat tanec na klíně.
A jedna z dívek to naštěstí natočila.
James na sobě neměl tričko a tancoval jedné dívce na klíně.
Soupeřil s Larrym Dilionem, kdo předvede lepší tanec.
Tvrdila, že Larry Dilione měl u sebe zavírací nůž,
ze kterého šňupal kokain.
Všimla si, že je Joey sice v klidu, ale zřejmě byl extrémně opilý.
Vypil spoustu whiskey a piva.
Ale s nikým z lidí, co byli na tom večírku,
neměl žádný problém.
Jenna líčila, že po večírku nastoupili do Uberu
a nejspíš se nějak otáčela, aby se rozloučila, a vtom uviděla,
jak si Larry s Joeym ťuknuli pěstmi. Předpokládala,
že buď odešel, nebo se vrátil na mejdan.
Jenna skvěle popsala, co se odehrávalo na afterparty.
Ale nikdy nezodpověděla zásadní otázku: „Kde je
Joey?”
Bylo znát, že Pat má obavy. Sám mám syny. A tak jsem řekl,
že se pojedeme k bytu podívat.
Detektiv Castro byl opravdu svědomitý. Zajímal se a nenechal se zviklat.
Chtěl vědět, co se děje.
Věděl, že něco nehraje. A tak jsme vyrazili ke Grand Sutton.
Byty Grand Sutton se nachází na východní 59.
Ulici. Pro ty, co danou oblast neznají,
čtvrť je známá jako Sutton Place.
Není pro bohaté, ale pro nechutně bohaté.
V jedenáct dopoledne jsme přijeli ke Grand Sutton. Když vejdete,
je to jako byste vcházeli do hotelu. Mají tam vrátného a správce budovy.
Rozhodli jsme se zajít do bytu Jamese Rackovera.
Otevřela nám uklízečka.
James tam nebyl. Tak jsem řekl,
že se tu včera konal večírek a máme pohřešovaného,
a jestli se můžu podívat dovnitř. A pozvala nás dál.
Byl to menší byt.
Vešli jsme. Byl velice čistý.
Neviděli jsme nic, co by vzbudilo podezření.
Nenašli jsme tam Joeyho, a tak jsme odešli.
Zavolal jsem Jamesi Rackoverovi.
Tvrdil, že Joeyho nezná. Byl to cizí kluk, co přišel na afterparty s Larrym,
s jedním jejich společným kamarádem, Maxem Gemmou, a třemi děvčaty,
které poznali v Gilded Lily. Věděl jen to,
že Joey odešel z budovy s Larrym a už se nevrátil.
Když jsme mluvili s Maxem Gemmou, říkal, že byl pozdě večer ještě na večírku,
ale byl unavený a usnul na gauči. Pak se probudil,
nikde neviděl Joeyho ani nikoho jiného a šel domů.
Rozhodl jsem se vrátit do lobby pro záznam z bezpečnostních kamer Grand Sutton.
Hledal jsem jakoukoli stopu, co by nám ukázala, kde může Joey být.
Čas od času si mě zavolal a ptal se: „Je tohle Joey?”
Dívali jsme se na video, a říká: „Tohle je Joey.”
Můžete vidět,
jak skupinka přichází kolem půl páté ranní a vyjede do čtvrtého patra v
Grand Sutton. V půl sedmé vidíte Joeyho Comunaleho,
Larryho Diliona a tři dívky.
Sjedou výtahem. Přepneme úhel kamery a
podíváme se na exteriér. Vycházejí ven a míří k obrubníku.
Perfektní.
Jakmile někam zahne, budeme vědět, z jakého vedlejšího domu získat video,
abychom ho stopovali.
Záznam běží a vidíme, jak se Larry Dilione vrací
dovnitř a Joey jde s ním.
Počkat, vždyť tvrdil, že se s ním nevrátil.
V tu chvíli jsem věděl, že se něco stalo. A řekl jsem bratrovi,
že odtamtud neodešel živý.
Nevím proč.
Promiňte.
Měl jsem prostě tušení.
Joseph byl můj první syn. Byl to hodný kluk.
S Joeym jsme sdíleli lásku ke sportu.
Byl jsem fanda hokeje a vzal jsem ho na jeho první zápas, kde chytil puk.
V pěti letech začal bruslit a od osmi hrál závodně hokej.
Každý rok jsme vyrazili na výlet,
ať už na zápas New York Giants nebo Rangers či Yankees.
Sport nás spojoval.
Joey miloval italské jídlo. I když se odstěhoval,
často se tu stavoval na večeři.
A i když miloval sport, vždycky zapínal v televizi kanál o jídle,
aby se podíval, co dobrého chystají, a co bych mu mohla uvařit.
Joey vystudoval obchod na univerzitě Hofstra. S kamarády měli štěstí,
že jsem vlastnil bezpečnostní firmu na Long Islandu. Jeho přátelé vám řeknou,
že dělal personálního ředitele. Zaměstnal je u mě ve firmě. Věděl,
že se od toho můžou odpíchnout.
Vodil domů hodně děvčat, jestli se nám budou líbit.
U každé, kterou jsem schválil, jsem doufal, že se vezmou.
Ale říkal, že nejdřív v pětatřiceti.
Když se zeptáte jeho přátel, všichni budou tvrdit,
že Joey byl jejich nejlepší kamarád. Říkal jsem si, jak je možné,
že ten kluk má čtyřicet nej kámošů? Podle mě platí nesuďte člověka podle toho,
kolik má peněz.
Ale kolik má přátel.
Měl jich hodně.
Hodně.
Pat byl nesvůj.
V tu chvíli jsem video vypnul a požádal jeho bratra Josepha,
aby Pata zavedl zpátky na okrsek a počkali tam na mě.
Jakmile detektiv pojal větší podezření, obrátili se na oddělení vražd.
Případ řešil detektiv Castro ze 17. oddílu,
a já ho dostal jako detektiv z oddělení vražd.
Ale bylo nás víc.
Na vyšetřování spolupracovali všichni detektivové v jejich oddílu a všichni
na oddělení vražd.
Zavolal mi Yeoman a říká: „Marty, pojď mi s tím pomoct.”
Přijel jsem k budově.
Reálně byly jen dvě možnosti. Buď je Joey stále v budově,
nebo ji opustil. Museli ji prohledat odshora dolů.
Řekl jsem správci domu: „Začneme na střeše a půjdeme dolů.”
Vyjeli jsme nahoru výtahem.
Ale bojím se výšek.
Koutkem oka jsem zahlédl most Ed Koch Bridge na 59.
Snažil jsem se tam nekoukat, aby mi nedošlo, jak vysoko jsem nad zemí.
Jakmile jsem se ujistil, že Joey na střeše není…
začal jsem prohledávat patro po patru.
36 pater a schodišť dolů až do sklepních prostor a na dvorek.
Doufal jsem, že potkám Joeyho a řeknu mu: „Vstávej, běž domů.”
Ale… to se nestalo.
Zašel jsem do parkovací garáže a poptal se hlídače,
jestli tam parkuje James Rackover z bytu 4C. Odvětil: „Jo,
jezdí velkým černým mercedesem.” „Myslíte auto, které stojí támhle?” „Jo,
to je ono.”
Vypadalo čistě až na trochu nějakého hnědého prachu, nejspíš hlíny.
Podíval jsem se kolem a všiml si hnědých šmouh na víku od kufru,
jako rozmázlých otisků prstů.
Ale…
něco mi nesedělo. Řekl jsem, že auto zajistíme,
než zjistíme, co se stalo.
Ale hlídač z parkoviště dodal, že tohle auto nevlastní James Rackover.
Patří pánovi, co žije v bytě 32B, Jeffreymu Rackoverovi.
Jméno Jeffrey Rackover mi přišlo povědomé, protože má bilboard,
hned když vyjíždíte tunelem z Midtown do Queens. Kupovala od něj šperky i Oprah.
Pomáhal Trumpovi sehnat zásnubní prsten pro
Melanii. Byl známý jako klenotník hvězd.
Budu k vám upřímný. Každý říká, jak je Jeffrey Rackover klenotníkem hvězd.
Neznal jsem ho.
Nenakupuju šperky v dané cenové kategorii.
Správce domu, Eduard Souza, nám řekl,
že James Rackover byl dlouho ztraceným synem Jeffreyho Rackovera.
V posledních pár letech se mu vrátil do života.
Kolem roku 2014 začal James chodit do domu s Jeffreym. Postupně tam trávil víc času.
Jeffrey asi po dvou letech hledal pro Jamese vlastní bydlení.
Zašel dolů a poptal se, jestli nejsou nějaké byty volné.
Pak se oficiálně nastěhoval. To jsme se dozvěděli,
že je to jeho ztracený syn.
Na sklonku osmdesátých nebo zkraje devadesátých
let měl vztah s nějakou ženou. A měli spolu syna,
který se mu záhadně objevil u dveří.
Bylo to zvláštní.
Ale jako správce domu se lidem nevrtáte v osobním životě.
Jakmile se James nastěhoval do bytu 4C, výrazně se zvýšil počet mejdanů.
Sledovali jsme hodiny a hodiny záznamu, jestli se někde neobjeví Joey.
Během zkoumání záznamů z kamer mi správce Eduard Souza poklepal na rameno a řekl,
že přichází James Rackover.
Vykouknul jsem a uviděl ho. Cestou utrousil:
„Hodně štěstí s tím videem.” A šel dál.
To mě překvapilo. Počkat, co?
Podíval jsem se na detektiva Castra. Co to má sakra být?
Věnoval mi stejný pohled.
Byl jsem v šoku. Působil namyšleně. Jen si tam jde, s nosem nahoru,
nafoukanější než kdy dřív.
Tehdy mi správce řekl, že mu James předešlého dne volal.
James mi večer předtím volal a ptal se, jak dlouho kamery natáčí.
Napadlo mě, že je to podivná otázka, proč by se na to ptal?
Prý se pohádal s přítelkyní a měl podezření,
že mu něco ukradla a chtěl se podívat na záznamy.
Odpověděl jsem, že natáčí 24 hodin a pak se páska prohodí.
Možná to pochopil tak, že se po 24 hodinách páska znovu přetáčí.
Ale nic nemažeme, jenom pásky měníme. A měli jsme záznam z daného dne.
Nejspíš předpokládal, že video z posledních 24 hodin zmizelo.
Ve skutečnosti jsme k němu ale měli přístup. To hodně bilo na poplach.
Zavolal mi detektiv Castro. Řekl, abych mu donesl nějaké Joeyho oblečení.
Chtěli zkusit, jestli se jejich psům nepodaří
zachytit Joeyho pach.
Šel jsem k Joeymu domů, popadl ručník a pár kusů oblečení.
Pamatuju si, že jsem choval malou naději.
Možná se nestalo, co myslím.
Vyžádali si mě na pátrání po garážích v Grand Sutton. Nandal jsem psovi obojek,
podíval se na mě, zvedl uši a vyrazil.
Pes zaběhl dozadu a pustil se do práce. Vím, jak postupuje. Neustále vrtí ocasem.
Najednou jím vrtěl čím dál rychleji. Poznal jsem, že je na stopě.
Doběhl k černému mercedesu. Zamířil čenichem přímo ke
kufru auta a pak zaštěkal. Jakože takhle… hlasitě.
Dával mi najevo, že cítí pach rozkládajícího se
lidského těla, krve nebo něčeho, co naznačuje, že došlo k rozkladu.
Abychom se podívali, jestli v kufru auta skutečně
najdeme stopy těla, musíme sehnat povolení k prohlídce.
Detektivové mě pak požádali, abych se psem zašel k bytům,
jestli nějaký neoznačí. Vyjeli jsme do čtvrtého patra.
Řekl jsem: „Hledej.”
Pes se vydal chodbou doleva a pak označil místo. Silně škrábal na futra bytu 4C.
A pak James Rackover otevřel dveře.
Spustil: „Běžte do prdele, svině fízlácký, jestli chcete dovnitř,
potřebujete povolení, naserte si.” A já si říkám,
co je to za hovado?
Jakmile jsem se dozvěděl, že pes označil místo, věděl jsem,
že tam cítil přítomnost krve. A že se tam něco stalo.
Ostatní detektivové z mé kanceláře na 17.
Okrsku začali procházet odpadky ze všech bytů.
Nasadili jsme psa i u odpadků, jestli nějaké neoznačí a neupozorní nás,
abychom je prohledali přednostně.
Pes narazil na pytel, který jsme ještě neotevřeli.
Uvnitř jsme našli přehoz přes postel a taky jméno Jamese Rackovera.
Forenzní našlo papírové utěrky a ručníky, co vypadaly jako nasáklé krví.
Otevřeli druhý pytel. Tam jsme našli zakrvácené oblečení,
které podle záznamů z kamer patřilo Joeymu.
Byl tam jeho zlatý řetízek i platební karta. V pytli našli i Joeyho doklady.
Když něco takového najdete,
musíte si obstarat povolení k prohlídce a vrátit se se specialisty na místo činu.
Yeoman šel získat povolení k prohlídce a já zatím v kanceláři dohledával víc
o Jamesi Rackoverovi, Lawrenci Dilionovi a Maxi Gemmovi.
Zjistili jsme, že Max Gemma pochází z
privilegovaných poměrů. Jeho otec býval starostou
Oceanportu v New Jersey.
Bydlel v bytě spolu s Larrym Dilionem.
Larry Dilione se hodně podobal Maxi Gemmovi.
Pocházel z dobré rodiny z New Jersey. Vlastnili plnokrevníky.
Kolovaly historky, že se občas připletl do rvačky,
ale kromě toho neměl žádnou zásadní zločineckou minulost.
Když jsme si proklepli Jamese Rackovera, ukázalo se,
že to ve skutečnosti je James Beaudouin. A nepocházel z New Yorku, ale z Floridy,
kde ho mnohokrát zatkli, a kde asi rok a půl seděl
ve vězení za vloupání.
Dohledali jsme, že složil kauci, opustil Floridu a skončil v New Yorku.
Ještě jsme se trochu šťourali v jeho minulosti a kolem jeho změny jména.
A podařilo se nám zjistit,
že Jeffrey Rackover nebyl biologickým otcem Jamese Rackovera.
A Jeffrey Rackover podal oficiální žádost, aby James Rackover přijal jeho jméno.
Domnívám se, že Jeffrey potkal Jamese
v místní posilovně.
Spřátelili se a během několika týdnů ho nejdřív představoval jako kamaráda,
pak jako synovce a nakonec syna.
Nevěděli jsme, jak si máme vztah mezi Jeffreym
a Jamesem vyložit. Podle jejich historek byl James
dávno ztraceným synem Jeffreyho, a že se po všech těch letech nějak našli.
Což ale nebyla pravda. Když se na to podíváte, vrtá vám hlavou,
jaká je pravá podstata jejich vztahu?
Ani nevypadali jako otec a syn. I to, jak se k sobě chovali.
Já mám svého tátu moc rád, ale tolik vřelosti jako oni
mezi sebou s tátou nemáme.
Když se podíváte na celou situaci kolem Jamese, rozhodně budí podezření.
Pocházel z nuzných poměrů, pracoval v podřadných pozicích na Floridě.
A v relativně krátkém čase se proměnil v Jamese Rackovera.
Bydlel v téhle budově, řídil tohle auto, chodil do klubů a restaurací.
Na jeho místě byste o tyhle věci nechtěli přijít.
Všem ostatním nadále zůstanou jejich rodinné peníze.
Ale James mohl přijít o všechno. Myslím, že byl ochotný udělat cokoli,
aby si udržel tenhle životní styl.
4:00, 19 HODIN OD OHLÁŠENÍ JOEYHO ZMIZENÍ
Během čekání na povolení jsme se podívali na video z garáže. Věděli jsme,
že James odjížděl v neděli po večírku kolem třičtvrtě na deset.
Jel autem Jeffreyho Rackovera.
Když jsme nahlíželi do Jamesovy minulosti, podařilo se nám dohledat,
že měl i pozastavený řidičák.
To nám umožnilo ho zatknout za řízení bez platného řidičáku.
Proč jste ho zabil?
Co se stalo, Jamesi?
Jakmile jsme ho zatkli, okamžitě si vyžádal právního zástupce,
a tak jsme s ním nemohli mluvit. Ta jiskra naděje,
že by nám mohl prozradit, kde Joey je, byla pryč.
15. LISTOPADU 2016 24 HODIN OD OHLÁŠENÍ JOEYHO ZMIZENÍ
V úterý patnáctého jsme získali povolení k prohlídce bytu 4C.
Vešli tam z forenzního. Začali byt prohledávat a zpracovávat
pomocí luminolu. Díky němu pod určitým světlem vidíte krev.
Když začali pracovat v koupelně, rozsvítila se celá místnost.
Všude. Po zdech, ve vaně i na podlaze.
To značilo, že tam někdo uklízel velké množství krve.
To samé v obýváku.
Nastříkali luminol kolem gauče i na podlahu a našli tam kapky krve.
Otestovali ji a zkoumali, jestli dokážou určit, komu patří.
Tým z místa činu posbíral nože, které našli v myčce.
Byla zapnutá a nádobí umyté.
Kuchyňské nože jsme zanesli do laborky, jestli na nich nenajdeme krev,
co by protekla dovnitř do rukojeti.
Když najdete v odpadcích to, co my, a pak na místě objevíte tohle,
je vám jasné, že se Joeymu stalo něco hrozného.
Tušili jsme, že bude mrtvý.
Tohle nemohl přežít.
Ani s ohledem na vše, co jsme našli, nám James nic neprozradil.
A Max Gemma nevěděl, kde by mohl Joey být, protože jak tvrdí, usnul na gauči.
Upřeli jsme pozornost na Larryho Diliona.
Vzhledem k tomu, že jsme měli Jamese ve vazbě,
možná Larry využije příležitosti promluvit první a poví nám, co se stalo.
Protože neví, co vypověděl James.
Dorazil k nám.
Když Larry přišel, zeptali jsme se ho, jestli nám osvětlí,
proč jsme našli tolik krve.
Držel se toho, co nám řekl předtím. Že neví, kde Joey je.
Můžete někoho z něčeho nařknout nebo třeba říct, že je vinen,
ale ten druhý je vinen víc, abyste z něj dostali prohlášení.
Larry ale nechtěl na takové otázky odpovídat.
Zkusili jsme to uhrát na jeho lidskou stránku. Řekli jsme mu,
že rodina Joeyho Comunaleho o něj má strach a jak by se cítil,
kdyby šlo o někoho z jeho rodiny?
Jakmile to Larry uslyšel, rozhodl se nám prozradit něco,
co by nás k Joeymu mohlo zavést.
Nechtěl nám říct, jak k incidentu došlo.
Ale dal nám adresu za květinářstvím ve městečku v Oceanport v New Jersey,
kde dřív bydlel. Ať se podíváme tam.
Vyrazili jsme v konvoji se sirénami.
Jeli jsme na místo rychlostí 130 kilometrů v hodině.
Dorazili jsme ke květinářství.
A zamířili jsme na volné prostranství vzadu,
kde bychom podle Larryho mohli najít Joeyho tělo.
Přišli jsme tam a forenzní tým začal pomalu přehrabovat hlínu.
A jako první jsem uviděl ruku. Část pěsti, která trčela ze země,
skoro jako to vidíte ve filmech.
Jak odhrabávali hlínu, začal se jim ukazovat Joeyho obličej.
Nejdřív jste viděli hrudník. Bylo znát, že je ohořelý.
Takže ho zapálili.
Touhle dobou už jsme několik dní moc nespali.
Byli jsme vyčerpaní, ale únava musela jít stranou.
Museli jsme to říct rodičům, než se to dozví jinak.
S detektivem Chenem jsme nastoupili do auta a jeli z Oceanportu v New Jersey
do Stamfordu v Connecticutu, abychom si promluvili s Patem
Comunalem a oznámili mu, že jsme našli Joeyho.
Během cesty nikdo nepromluvil.
Cítíte ty emoce, ale je to vaše práce.
A tak to odsunete stranou
a pokračujete dál.
Seděli jsme tady, když jsem uslyšel auto.
Bouchly dveře.
A věděl jsem proč.
Vešli jsme do domu, Lisa sešla dolů a bedlivě jsme
poslouchali každé slovo.
Detektivové nám řekli,
že ho našli.
A naplnila se naše nejhorší noční můra.
Nikdy jsem neviděl nikomu v očích tolik bolesti, jako jim.
Takovou bolest byste nikomu nepřáli.
Joe! Joe!
Našels ho!
Jo!
Víte…
už jsem to věděl, ale tímhle začala další kapitola.
Tedy sjednání spravedlnosti.
Nedokázal jsem myslet na nic jiného, jen aby ti tři hajzlové dostali,
co jim patří.
Soudní lékař v New Jersey provedl pitvu. Zjistili jsme,
že Joey utržil čtrnáct bodných ran. Některé posmrtně. Měl zlámané kosti.
Na rukou měl pohmožděniny a velkou řeznou ránu na rameni. Domníváme se,
že se ho možná pokoušeli rozřezat.
Jeho tělo bylo ohořelé. Nedokážu si nijak vysvětlit,
proč k tomu došlo.
Bylo to nelidské. Odporné. Děsí mě představa,
že s lidskou bytostí někdo nakládal jako s odpadem.
Po otestování nožů nalezených v myčce na nádobí se v rukojetích potvrdila
přítomnost Joeyho krve.
Zjistili jsme taky, že krev v bytě patřila Joeymu.
Nález vražedné zbraně spolu se zprávou od patologa,
které jsme porovnali s důkazy z bytu, nám daly odpověď na to, jak ho zabili.
Ale klíčovou otázkou bylo, jak ho dostali z domu?
Procházeli jsme spoustu videí z kamer, ale pořád jsme to neviděli.
Nepodařilo se nám získat video z kamery, co patřila k vedlejší budově.
Shodou okolností bylo poškozené.
Podařilo se ho obnovit.
A do značné míry nám naši otázku zodpovědělo.
Na záznamu z bezpečnostní kamery vidíte,
jak James Rackover parkuje černý mercedes před Grand Sutton.
Pak tlačí vozík na kufry.
A pak mizí ze záběru kamery.
Když se objeví znovu, na vozíku vidíme velikou sportovní tašku,
kterou strká do kufru černého mercedesu.
Když se podíváte z okna bytu 4C, výhled míří k 59.
Ulici a přední straně Grand Sutton.
Když jsem to viděl, řekl jsem Yeomanovi: „No ty vole!”
Oni ho… vyhodili z okna.
Aby to nebylo podezřelé u předního vchodu, což je jediný východ z budovy.
Při pohledu na video v tom jeli společně. Spolupracují,
aby se těla zbavili a schovali ho.
Udělal jste to?
Co se v bytě stalo?
Co se stalo?
Co se té noci stalo?
Pobodal jste ho?
Desátého května Larryho a Jamese zatkli za vraždu druhého stupně,
maření úředního výkonu a ukrývání mrtvoly.
Jamese jsme měli ve vazbě za řízení s neplatným
řidičákem. A Jeffrey nezaplatil, aby ho dostal ven.
Myslím, že si v určitou chvíli uvědomil, že byla chyba mít „syna”, který je vrah.
Neměli jsme žádný důvod se domnívat, že měl s vraždou něco
společného i Max Gemma. Larry dokonce vypověděl,
že Max s tím neměl co dočinění.
Zatkli ho za maření vyšetřování.
Bylo nám jasné,
že se podílel na maření výkonu spravedlnosti
a bránil policii získat důkazy. Ale zkušení právníci ani já
jsme nebyli přesvědčení, že můžeme nad vší pochybnost dokázat,
že se podílel i na vraždě.
Když došlo na obžalobu z vraždy, začali na sebe ukazovat prstem.
Udělal to on, ne, byl to on.
Zjišťovali jsme, kdo ho pobodal.
A nevěděli jsme, jakou roli sehrál James a jakou Larry.
Stačí, aby zapochyboval jediný porotce, a nedojde k odsouzení.
Zatímco James čekal na soud, telefonoval z vězení kamarádovi
a byl si docela jistý, že se z toho vyvlíkne.
Proces začne v září, tak budu doma kolem října.
Budu mít pořádnou pověst, až vylezu ven.
Řeknou si: „Hej, ten týpek sejmul toho Rockyho a je doma?”
Přesně.
Byl v pohodě. „Jo, dostanu se z toho. Brzo budu venku. Všechno bude super.”
Ke konci vyšetřování a příprav na proces se nám podařilo najít svědka.
Jmenoval se Louie Ruggiero.
Kamarádil se s Rackoverem.
Louie Ruggiero vypověděl, že toho dne, kdy jsme prohledávali budovu,
byl v posilovně. Přišel k němu James Rackover,
že mu nutně musí říct, co se stalo.
Louie vyprávěl, co mu řekl James. Stalo se to v den vraždy,
když vysedávali v bytě a Larry se prý pohádal s nějakým chlapem.
To byl Joey.
Larry se tak namíchl, že Joeyho praštil a srazil ho k zemi.
Omráčil ho.
James řekl, že se nehodlá vrátit do vězení.
Vzal z kuchyně nůž a ubodal Joeyho k smrti.
V tomto prohlášení, co řekl Louiemu, přiznává, že ho zabil právě on.
Podle dalšího zajímavého výroku měl Joeyho stále v bytě.
Potom si objednal lívance a v klidu je snědl. Pak zavezli tělo do New Jersey,
kde ho pohodili.
Podle důkazů jednali úmyslně. Útok vyústil v Joeyho smrt,
i když v ní oba sehráli různou roli.
Dva lidé mohou být zodpovědní za smrt jedné
osoby. A James šel před soud první.
18. ŘÍJNA 2018, 2 ROKY PO VRAŽDĚ JOEYHO COMUNALEHO
Proces s Jamesem Rackoverem začal na Manhattanu.
Pat tam denně docházel a plnil soudní síň rodinou a přáteli.
Chodilo tam celé bratrstvo z vysoké, jeho kamarádi a kolegové,
co chtěli Joeyho podpořit.
Podpora, které se nám od mnoha lidí dostalo,
byla neskutečná.
Na Jamesově straně nebyl nikdo.
To o lecčem vypovídá.
Po zdlouhavém procesu ho porota shledala vinným z vraždy druhého stupně,
neboli úmyslné vraždy.
Dodnes pamatuju na Pata. Já a můj zástupce jsme ho
každý držel za jednu paži, protože úplně vyskočil.
Jakoby…
radostí.
Že je konečně po všem a zaplatí za to, co provedl jeho synovi.
Byl jsem za to kvůli nim moc rád.
Když jsem viděl Jamese, říkal jsem si: „Doufám,
že tvoje noční můra teprve začíná.”
Protože já svou snášel mnohem dýl, než ty.
James Rackover dostal 28 let, které si stále odpykává.
Ustupte, prosím, pane Comunale.
Díky.
Měli jsme radost, že to dopadlo. Jen jsme chtěli, aby bylo po všem.
Chci poděkovat Manhattanské prokuratuře za skvělou práci.
Policii, která pracovala nepřetržitě.
A vážím si veškeré podpory.
Od rodiny a přátel.
Myslím, že Larrymu bylo jasné, že je vysoce pravděpodobné, že ho odsoudí.
Larry se rozhodl přiznat vinu, místo, aby šel k soudu.
Přijal dohodu o vině a trestu a dostal 23 let za vraždu.
Max Gemma se v únoru 2019 přiznal k maření výkonu spravedlnosti a dostal šest
měsíců za mřížemi.
Všude se psalo, že dostal umírněný trest.
A já s tím souhlasím. Nevím proč.
Nevím proč, ale… musí žít sám se sebou.
Myslím, že Max Gemma měl rozhodně víc informací o tom, co se v bytě stalo.
Každý detektiv má případ, co vyčnívá.
Pro mě jím byl za devatenáct let na policejním oddělení právě tenhle.
Už jen to, jak Joeyho všichni jeho přátelé
a rodina milovali.
Patovi se po Joeym pořád stýská, jako v den, kdy se to stalo.
A když o Joeym nebo o své dceři mluví, dělá to s takovou láskou,
se kterou dokážu souznít.
Jako by snad… byly jeho svět. A moje děti jsou tím mým.
Pořád na něj myslíme.
Snažíme se udržovat vzpomínku na něj naživu. Neustále říkám vnukovi:
„Tohle je strejda Joey.“
Jeho kamarádi si nechali vytetovat devítku.
Ta byla jeho.
Je to ironie. Kdysi jsem prohlásil,
že mu zaplatím vysokou pod dvěma podmínkami. Že ji
dodělá za čtyři roky, a že se nenechá potetovat.
Místo něj mám tetování já.
Takhle s ním teď můžu být každý den.
Což jsem.
Jeff se zeptal, jestli je se mnou Irene. Od dvanácti se prý pohřešuje.
Všichni byli najednou bez sebe, že je paní domu pryč.
Irene Silvermanové bylo 82 let a pořád jí to pálilo. Když jste se jí zalíbili,
patřili jste do rodiny.
Dostali jsme informaci, že matka se synem měli doklady
Irene Silvermanové.
Prověřili jsme je a nevěřili jsme, jaké hrůzy spáchali.
Nevíme, kde je. Jsme nevinní, a když dodrží naše práva, dokážeme to.
Rozhodně nevypadali jako matka se synem.
Drželi se za ruce.
Vyměňovali si pohledy.
Děláte si srandu?
Dělala jsem rozhovor se synem, a než jsem se nadála,
chytil mě kolem krku. Cítila jsem, jak mu buší srdce. Řekl:
„A teď seš rukojmí.”
Myslíte, že mě znáte, ale neznáte. mu buší srdce. Řekl: