PÅ MANHATTAN FINDES TO DRABSAFDELINGER, DER ER VIET TIL MANDDRAB:
MANHATTAN NORD OG MANHATTAN SYD.
DE EFTERFORSKER DE MEST BRUTALE OG VANSKELIGE MORD.
DETTE ER DERES HISTORIER.
12. NOVEMBER 2016
Joey skulle ud den lørdag aften, men jeg hørte aldrig, hvor han skulle hen.
Han var 26 år. Han er voksen.
Jeg mødte Joey Comunale på mit første år på Hofstra.
Han var mere end en ven. Vi var som brødre.
Joey var stille, men når man lærte ham at kende,
var han meget udadvendt, og alle elskede ham.
Den lørdag aften skulle vi til en fest.
I sidste øjeblik inviterede han mig med i byen
på Gilded Lily med en lille flok venner.
Vi skændtes lidt om det.
Så vi gik hver til sit den aften.
Om søndagen skrev jeg til Joey tidligt om morgenen.
Jeg vidste, at han sov, så der ville gå lidt tid, før han svarede.
Så blev klokken tolv.
Lisa spurgte: "Har du hørt fra Joey?"
Jeg sagde: "Nej." Jeg ringede til ham, men fik intet svar.
Jeg ringede vel en håndfuld gange mellem kl. 12 og 13.
Jeg skulle sætte mit fantasy football-hold inden kl. 13, og han hjalp mig altid.
Han svarede ikke.
Jeg tænker: "Måske sover han hos sin ven Max."
Jeg talte i telefon med Pat, som var nervøs. Hvem ville ikke være det?
Men jeg tænkte: "Fyre går ud. De møder piger."
"De tager alle hjem til nogen, fester, det er ikke noget unormalt."
Jeg lagde ikke noget i det.
Først på eftermiddagen var der stadig intet nyt fra Joey,
og da begyndte jeg at blive nervøs og bekymret.
Som dagen gik, håbede vi at høre fra ham.
Vi ventede bare, men det skete aldrig.
Vores job er at sikre, du kan tage hjem og sove om natten.
Familier vil vide, hvem der har dræbt deres slægtning.
Medfølelse for ofrene, det er det vigtigste.
Jeg elsker at få et kig bag kulisserne. Hvad skete der i virkeligheden?
Man vil finde frem til sandheden. Det gør kriminalbetjente.
Ens instinkt er at hjælpe folk.
I New York City er NYPD…
Det er alt.
14. NOVEMBER 2016 KL. 9.00
Jeg var kriminalbetjent i det 17. distrikt.
Den 14. november 2016
får vi et opkald fra modtagelsen nedenunder
angående en far, der var der,
hvis søn var taget til fest i byen og ikke havde givet lyd endnu.
Betjent Yeoman Castro og jeg er på kontoret,
og en uniformeret betjent ledsager to herrer,
Pat Comunale og hans bror, Joe Comunale.
De havde en alvor over sig.
Man kunne se på deres ansigtsudtryk, at de var meget bekymrede.
Pat fortæller os: "Min søn Joey har været forsvundet i cirka 16 timer."
Han har forsøgt at få kontakt til ham flere gange,
og det var ikke lykkes.
Jeg spurgte hans far: "Er det usædvanligt, at han ikke taler med ham?"
Og Pat siger: "Jeg taler med min søn regelmæssigt."
NEW YORK POLITI
Jeg tænkte: "Okay, det er Manhattan." De unge kommer for at feste her.
De overnatter tit hjemme hos folk, på hoteller.
Nogle bliver fulde. Falder i søvn på gaden.
"Vi finder ham."
På det tidspunkt deler Yeoman og jeg os op.
Yeoman har Pat ved sit skrivebord. Jeg tjekker alt på computeren.
Jeg tjekker alle systemer efter Joeys navn, fødselsdato.
Forskellige variationer, NN'er.
Han var ikke på noget hospital eller i noget fængsel.
Han var væk.
Jeg fortalte Castro,
at jeg var blevet ringet op af Joeys ven aftenen før, som sagde:
"Jeg ved, du prøver at få fat i Joey."
"Jeg har hans mobil." Jeg tænkte: "Hvad laver du med den?"
Og han fortalte mig, hvad der var sket aftenen før.
At de var taget ind til byen for at tage på Gilded Lily,
som jeg aldrig havde hørt om.
Det var en natklub.
Og da de forlod Gilded Lily,
talte Joey med tre piger.
På samme tid tog Joeys ven hans telefon for at ringe til sin kæreste.
Imens det stod på, kom to andre fyre hen og sagde:
"Vil I med til en efterfest?"
To taxier stopper, og Joeys ven siger: "Jeg har din telefon."
Joey siger: "Jeg kan få den i morgen."
Så hopper de alle ind i taxaen og tog til den efterfest.
Det var sidste gang, han så ham.
Efter jeg havde talt med Pat,
gik jeg ind på Instagram og klikkede på Gilded Lily.
Jeg gennemså hundredvis af taggede billeder
for at se, om Joey var i baggrunden på nogens billede…
JOEYS BEDSTE VEN
…eller få en ledetråd, fordi vi ingen havde.
Jeg så et billede med tre piger og en fyr, jeg kender.
Jeg ringede til ham.
Han sagde: "Det er pigerne, Joey var med i aftes."
Jeg fik nummeret på en Jenna.
Jeg skrev til hende: "Hvad skete der med Joey i går?"
"Ved du, hvor han er? Hos dig?"
Hun sagde: "Nej."
"Vi var til en fest,"
og et par timer efter fulgte Joey og fyren, der hed Larry,
pigerne hen til en Uber og vinkede farvel til dem.
Pat kunne give mig
navn og telefonnummer på den sidste person, Jenna så Joey med.
Han hed Larry Dilione.
Jeg ringede til Larry og forklarede ham, at vi ledte efter Joey Comunale,
som han festede med til efterfesten.
Han siger: "Ja, jeg mødte ham ude foran Gilded Lily,
inviterede dem til efterfest hos en rig dreng på Upper East Side
i Grand Sutton-bygningen."
Larry fortalte mig, at sidste gang, han så Joey,
var, da han forlod bygningen for at følge Jenna og hendes venner hen til en Uber
og hjem til New Jersey.
Klokken var 6.30 om morgenen,
og han husker kun, at han gik ind i bygningen igen alene.
Jeg ringede til Jenna.
Jenna beskrev efterfesten i lejlighed 4C, og værten var James Rackover.
Da gruppen ankom, ifølge Jenna,
går hun ind i lejligheden, og der er en mand derinde.
Han hed James Rackover og var i bar overkrop.
TIDL. DRABSEFTERFORSKER
Ifølge Jenna ulejligede han sig ikke med at tage en trøje på hele den aften.
På et tidspunkt havde James hævdet at være mandestripper,
og han ville give Jenna en lapdance.
Og heldigvis filmede en af pigerne det.
James er i bar overkrop. Han giver en af pigerne en lapdance.
Han konkurrerer med Larry Dilione: "Hvem giver den bedste lapdance?"
Hun sagde, at Larry Dilione var i besiddelse af en foldekniv,
som han sniffede kokain med.
Og hun bemærkede, at Joey var rolig, men han virkede ekstremt beruset.
At han indtog masser af whisky og øl,
men han havde ingen problemer med nogen af folkene i lejligheden.
Jenna husker, at efter festen, da de sætter sig ind i deres Uber,
kigger hun tilbage for at sige farvel,
og hun ser Larry og Joey give hinanden et fist bump.
Hun antog, at han enten gik eller tog tilbage til festen.
Jenna beskrev detaljeret, hvad der foregik til efterfesten,
men besvarede aldrig det afgørende spørgsmål:
"Hvor er Joey?"
2 TIMER EFTER JOEY MELDES SAVNET
Jeg kunne se, Pat var bekymret.
Jeg har selv sønner, så jeg tænkte: "Lad os køre en tur hen til bygningen."
Kriminalbetjent Castro var samvittighedsfuld.
Han var interesseret og gad intet pis. Han ville vide, hvad der foregik.
Han vidste, noget var galt. Vi kørte hen til Grand Sutton i hans patruljevogn.
Grand Sutton ligger på East 59th Street.
For dem, der ikke kender det område, er det kendt som Sutton Place.
Det er ikke for de rige.
Det er for de stenrige.
Kl. 11 ankommer vi til Grand Sutton.
Det er næsten som at træde ind på et hotel.
De har en dørmand, en portner.
Vi besluttede: "Lad os gå op til 4C, James Rackovers lejlighed."
Vi banker på. Rengøringsdamen åbnede.
James var der ikke.
Jeg sagde: "Hør her, der var en fest her i går."
"En dreng er forsvundet."
"Må jeg kigge mig om?" "Intet problem." Hun åbner døren.
Det er en lille lejlighed.
Vi gik ind. Der var meget rent.
Vi så intet, der bekymrede os.
Vi fandt ikke Joey, så vi forlod lejligheden.
Jeg ringer til James Rackover.
Han siger, han ikke kender Joey Comunale. "Han er en fremmed."
"Han kom til efterfesten med Larry
og en af Larry Dilione og James Rackovers venner, Max Gemma,
og de tre piger, som han havde mødt ved Gilded Lily."
Han ved kun, at Joey forlod bygningen med Larry og aldrig kom tilbage.
Da vi talte med Max Gemma, sagde han,
at han var til festen, men bliver træt
og falder i søvn på sofaen."
Han vågner. Han ser ikke Joey eller nogen andre.
Han tager bare hjem.
Så jeg tog tilbage til lobbyen for at gennemgå videoovervågningen
fra Grand Sutton.
Jeg leder efter spor, der kan fortælle os, hvor Joey er.
Fra tid til anden kaldte han mig over og sagde:
"Er det Joey?"
Vi ser videoen. Han siger: "Der er Joey."
KL. 4.19 JOEY COMUNALE
Man ser gruppen ankomme kl. 4.30 om morgenen
og gå ind i Grand Sutton og op på fjerde sal.
Og kl. 6.30
ser man Joey Comunale, Larry Dilione og de tre piger.
De kommer ned med elevatoren. Vi skifter kameravinkel.
Vi kigger ud på gaden.
Vi ser dem gå ud, og de går hen til kantstenen.
Perfekt.
Går han til venstre eller højre,
kan vi få video fra nabobygningen og begynde at spore ham.
Mens vi ser videoen, ser vi Larry Dilione gå ind igen,
og Joey er sammen med ham.
Jeg tænker: "Vent, du sagde, at han ikke kom med tilbage."
Da vidste jeg, at der var et problem.
Jeg sagde til min bror: "Han gik ikke ud derfra i live."
Jeg ved ikke hvorfor.
Undskyld mig.
Det var bare en fornemmelse.
Joseph var min ældste søn, og han havde altid været en skøn dreng.
Vi havde det godt sammen og elskede begge sport.
Jeg var hockeyfan og tog ham med til hans første hockeykamp,
og han blev grebet,
Han begyndte at skøjte som femårig og at spille hockey som otteårig.
Hvert år tog vi en tur,
en New York Giants football-kamp, en Rangers-kamp eller en Yankees-kamp.
Sport bragte os altid sammen.
Joey elskede mad, italiensk mad.
Selv efter han flyttede, spiste han oftest med.
JOEYS MOR
Og han var lidt…
Han elskede sport, men så altid madprogrammer
for at se, hvad der var godt at lave, og hvad jeg kunne lave til ham.
Joey havde læst handel på Hofstra.
Heldigvis for Joey og hans venner,
ejede jeg et sikkerhedsfirma på Long Island.
Hvis du spørger hans venner, vil de sige, at han var HR-chefen.
Han fik alle sine venner ind i mit firma, velvidende at det var et springbræt.
Han tog mange piger med hjem for at se, om jeg godkendte dem.
Alle, jeg godkendte, håbede jeg, han ville ægte.
Men han sagde altid: "Far, ikke før jeg er 35."
En af Joeys kvaliteter ifølge hans venner var,
at de sagde, Joey var deres bedste ven.
Jeg tænkte: "Hvordan er det muligt, at en dreng kan have 40 bedstevenner?"
Man siger vist altid:
"Man dømmer aldrig en mand på, hvor mange penge han har…
…men hvor mange venner."
Han havde mange.
Pat var tydeligt oprørt.
Så jeg stoppede videoen
og bad hans bror Joseph om at tage Pat med ned til mit distrikt
og vente på mig der.
Når en kriminalbetjent begynder at blive mistænksom,
ringer de til drabsholdet.
Castro var kriminalbetjenten på sagen fra det 17. distrikt,
og jeg var i drabsgruppen, der fik tildelt sagen.
Men det er ikke kun os.
Alle betjentene på holdet og dem på drabsholdet arbejder sammen
for at efterforske sagen.
17. DISTRIKT
Yeoman ringer til mig.
"Marty, kom herover. Hjælp mig med det her."
Så jeg tager derhen.
Der er to muligheder.
Enten er Joey stadig i bygningen, eller han har forladt bygningen.
Vi må gennemsøge bygningen fra top til tå.
Jeg tager fat i viceværten: "Vi starter på taget og bevæger os nedad."
Vi kører op, går ud af elevatoren.
Men jeg lider af højdeskræk.
Ud af øjenkrogen kunne jeg se 59th Street-broen, Ed Koch-broen.
Og jeg prøver ikke at kigge
for ikke at indse, hvor højt oppe jeg er.
Da jeg var sikker på, at Joey ikke var på taget,
gennemsøgte vi en etage ad gangen.
Ned ad 36 trapper,
ned i kælderen, ind i kælderen, ind i gårdene.
Jeg håber at finde Joey og kunne sige: "Vågn op. Tag hjem."
Og det skete aldrig.
Jeg går ind i p-kælderen og spørger p-vagten:
"James Rackover, lejlighed 4C, parkerer han sin bil her?"
Han siger: "Ja, han kører i en stor, sort Mercedes."
"Er det bilen, der holder derovre?" "Ja, det er den."
Den så helt ny ud,
bortset fra at den var dækket af støv, brunt støv, måske lidt som jord.
Jeg kiggede mig om og bemærkede nogle brune pletter,
der lignede fingeraftryk, på bagsmækken.
Og jeg tænker…
Noget føltes forkert. Jeg sagde: "Vi sikrer bilen, indtil det her er løst."
Men p-vagten siger: "James Rackover ejer ikke bilen."
"Den er ejet af en herre,
som bor i lejlighed 32B, Jeffrey Rackover."
Navnet Jeffrey Rackover virkede bekendt, fordi han har en reklametavle,
når man kommer ud af Midtown-tunnelen til Queens.
Han solgte smykker til Oprah.
Han hjalp Trump med hans forlovelsesring til Melania.
Han var kendt som stjernernes guldsmed.
Lad mig være ærlig.
Alle sagde: "Ja, Jeffrey Rackover er stjernernes guldsmed."
Jeg kender ham ikke.
Jeg køber ikke smykker i den indkomstklasse.
Portneren, Eduardo Souza,
sagde, at James Rackover var Jeffrey Rackovers genfundne søn,
som i løbet af de seneste par år var kommet tilbage i hans liv.
Omkring 2014 begyndte James at komme i bygningen med Jeffrey.
GRAND SUTTON-PORTNER
Han begyndte at være der mere.
Efter cirka to år ledte Jeffrey efter et sted til James.
Han kom ned og spurgte, om der var nogle ledige lejligheder.
Og så flyttede han officielt ind.
Da fandt vi ud af, at han var den forsvundne søn.
Han havde haft et forhold til en kvinde i slut 80'erne eller start 90'erne,
som resulterede i en ukendt søn, der var dukket op ved hans hjem.
Jeg fandt det underligt.
Men som portner dykker man ikke for meget ned i folks privatliv.
Da James indflyttede sin egen lejlighed i 4C,
tog det betydeligt til med fester.
Vi så timevis af videooptagelser
i håb om at se Joey dukke op på en af skærmene.
Mens vi stadig gennemgår videoovervågning,
prikker portneren, Eduardo Souza, mig på skulderen og siger:
"Der kommer James Rackover."
Jeg kigger op. Jeg ser ham.
Mens han går forbi, siger han: "Held og lykke med at finde videoen,"
og går videre.
Jeg blev totalt overrasket. "Vent, hvad?"
Jeg kiggede på Castro: "Hvad fanden sker der?"
Han giver mig det samme blik. "Aner det ikke."
Jeg var rystet over, han var så kæphøj. "Hvorfor er han sådan?"
Han gik ind med fremskudt bryst, kæphøj som aldrig før.
Så siger portneren: "James ringede til mig i går."
Aftenen forinden ringede James til mig og spurgte, hvor længe kameraerne optager.
Jeg sagde: "Det er et sært spørgsmål. Hvorfor spørger du om det?"
Han fortalte, at han havde skændtes med sin kæreste,
mistænkte hende for at stjæle og ville tjekke båndene.
Jeg fortalte ham, at de optager i 24 timer,
og så skifter vi båndet.
Jeg tror, James troede, båndet blev optaget over efter 24 timer.
Men vi slettede dem ikke.
Vi skiftede bare båndet, og det var dagens optagelse.
Jeg tror, hans antagelse var, at videoen fra det seneste døgn var forsvundet,
skønt vi havde adgang til den video.
Det vækkede mistanke.
KL. 21.00 12 TIMER EFTER JOEY MELDES SAVNET
Min telefon ringede, og det var Castro.
Han sagde: "Jeg skal bruge noget af Joeys tøj."
"Måske kan hundene komme på sporet af Joey og finde frem til ham."
Jeg tog hjem til Joey.
Jeg tog et håndklæde og noget af hans tøj.
Og jeg husker, at jeg nærede et spinkelt håb.
Måske er det ikke, hvad jeg tror, det er.
Jeg skulle afsøge et p-område i Grand Sutton.
Jeg gav min hund halsbånd på. Han kiggede på mig. Jeg slap ham løs.
Hunden gik ned for enden og fik så færten af noget.
Jeg ved, når han får færten af noget. Hans hale logrer løs.
Pludselig logrer han hurtigere og hurtigere.
Så kan han lugte noget.
Han gik hen til den sorte Mercedes-Benz.
Han stak snuden direkte ind i bagagerummet, og han…
Han gøede. Virkelig…
Forstår du? Der var noget.
Han fortæller mig, han kan lugte en slags menneskelig forrådnelse, blod,
noget, der indikerer menneskelig forrådnelse.
Man skal have en dommerkendelse for at komme ind i bilen
for at se, om der faktisk er beviser eller et lig i bagagerummet.
Efter p-kælderen spurgte betjentene mig: "Kan vi se, om han markerer en lejlighed?"
Jeg tog hunden. Vi kom op på fjerde sal. Jeg sagde "led".
Han gik til venstre ned ad gangen, og så markerede hunden.
Han kradsede hårdt på dørkarmen, 4C.
Og så åbner James døren. James Rackover.
Han sagde: "Fuck jer, møgsvin, strissere."
"I skal have en dommerkendelse."
"Fuck jer."
Og jeg tænker: "Er den fyr en nar?"
Da jeg hørte, hunden gav aktiv alarm,
vidste jeg, der var tale om blod, og at der var sket noget derinde.
Imens begyndte andre folk fra det 17. distrikt
fra mit kontor at gennemgå affaldet fra alle lejlighederne.
Vi pudsede hunden på affaldsposerne for at udpege poser,
som han markerer, og så gennemsøger vi dem først.
Hunden stopper ved en pose, som ikke var åbnet endnu.
Inde i posen er der et dynebetræk.
Og der står også navnet "James Rackover" på det.
Retsteknikerne begynder at finde køkkenruller og håndklæder,
som er gennemblødt af blod.
De åbner endnu en pose.
Så finder vi bloddækket tøj, der tilhørte Joey,
som matchede videoovervågningen.
Hans guldkæde er der, hans betalingskort.
De fandt også Joeys ID i den pose.
Når man finder alt det, skal man have den dommerkendelse.
Man skal tilbage med retsteknikerne, og man skal ind i den lejlighed.
KL. 2.00 17 TIMER EFTER JOEY MELDES SAVNET
Mens Yeoman går ned for at få en kendelse, tjekker jeg James Rackover,
Lawrence Dilione og Max Gemma på computeren.
Vi fandt ud af, at Max Gemma er ud af en rig familie.
Hans far var tidligere borgmester i Oceanport, New Jersey.
Han bor i en lejlighed med Larry Dilione.
Larry Dilione minder meget om Max Gemma.
Han kommer fra en god familie i New Jersey.
De havde ejet fuldblodsheste.
Der var historier om, at han havde været oppe at slås,
men udover det havde han ikke, hvad man ville kalde en kriminel baggrund.
Det viste sig, at James Rackover ikke er James Rackover.
Han hedder James Beaudouin.
Og han er ikke fra New York.
Han er fra Florida, var blevet anholdt adskillige gange og havde afsonet
halvandet års fængsel for indbrud i Florida.
Vi fandt ud af, at han blev løsladt mod kaution, forlod Florida
og endte i New York.
Efter at have gravet lidt mere i James Rackovers baggrund
og hans navneskift,
fandt vi ud af,
at Jeffrey Rackover ikke er James Rackovers biologiske far.
Og Jeffrey Rackover havde anmodet
om at få James Rackover til at tage hans navn.
Jeg tror, Jeffrey mødte James i et træningscenter nær vores bygning.
De blev venner, og blev introduceret i de kommende uger
først som "min ven", så "min nevø" og så "min søn".
Vi vidste ikke, hvad vi skulle mene om Jeffrey og James' forhold.
Historien om, at James er Jeffreys forsvundne søn,
og at de fandt hinanden efter alle de år, og…
Det er ikke sandheden.
Man begynder at se på det og tænker: "Hvad er sandheden bag deres forhold?"
De lignede på ingen måde far og søn.
Måden, de opførte sig med hinanden…
Jeg elsker min far, men de var kærlige over for hinanden
på en måde, jeg ikke ville være med min far.
Når man ser på alt, der angår James,
får det uden tvivl advarselslamperne til at blinke.
James kommer fra næsten ingenting, har et dårligt job i Florida,
og på relativt kort tid forvandler han sig til James Rackover.
Han bor i den bygning, kører i den bil, er på disse klubber og restauranter.
Det vil man ikke miste, hvis man er James.
Alle andre har stadig deres familie.
De har stadig deres families penge, men James kan miste alt.
Han er villig til at gøre alt for at bevare sit liv
og den stil, han har gang i.
KL. 4 19 TIMER EFTER JOEY MELDES SAVNET
Mens vi venter på dommerkendelserne, så vi optagelser fra p-kælderen.
Vi ved, at James kører kl. 21.45 søndag aften,
aftenen efter festen, og tager Jeffrey Rackovers bil.
Da vi tjekkede James' baggrund,
fandt vi ud af, at han havde fået frakendt sit kørekort.
Det gav os en mulighed for at anholde ham for at køre uden kørekort.
James, hvorfor dræbte du ham?
Hvad skete der derinde?
BETJENT CASTRO
Men da vi anholdt ham, påberåbte han sig straks retten til en advokat,
så vi måtte ikke tale med ham.
Det spinkle håb, vi havde, om at han kunne fortælle os, hvor Joey er,
var… Det fik vi ikke.
24 TIMER EFTER JOEY MELDES SAVNET
Tirsdag den 15. fik vi dommerkendelserne til lejlighed 4C.
Retsteknisk ankommer.
Da de begynder undersøgelsen, behandler de åstedet med luminol.
Under et særligt lys kan man se blod.
Da de behandler badeværelset, lyser hele badeværelset op.
Overalt. På væggene, i badekarret og på gulvet.
Indikationer på, at en masse blod er blevet rengjort.
Det samme i stuen. De sprøjter luminol ved sofaen, gulvet,
og de finder bloddråber.
De tester blodet for måske at fastslå, hvem det tilhører.
Retsteknisk havde indsamlet steakknive
i opvaskemaskinen, som havde kørt.
De køkkenknive blev taget med ind på laboratoriet
for at se, om der var blod, som var sivet ind til selve grebet.
Med de ting, man fandt i skraldet
og på gerningsstedet, ved man, at der er sket noget slemt med Joey.
Vi ved, at han sandsynligvis er død.
Du kan ikke være i live.
Trods alle de ting, vi havde fundet, fortæller James os ingenting.
Og Max Gemma har ingen oplysninger om, hvor Joey kan være,
fordi han hævder, at han sov på sofaen.
Så vi fokuserer på Larry Dilione.
Da vi allerede har James i forvaring,
ser Larry måske sit snit til at være den første til at udtale sig,
når han nu ikke ved, hvad James siger.
Og han kom ind på stationen.
Da Larry kom, spurgte vi ham, om han kunne forklare os,
hvorfor vi fandt så meget blod.
Han holder sig til den samme historie, at han ikke ved, hvor Joey er.
Man kan anklage nogen, så tosset man vil,
eller: "Du er måske skyldig, men han er mere skyldig."
Og få en erklæring ud af ham på den måde.
Men Larry ville ikke svare på den slags spørgsmål.
Så vi appellerede til hans menneskelighed og sagde, at Joeys familie var bekymret,
at de ville have ham hjem, og tænk, hvis det var en i din familie?
Da Larry hørte det,
besluttede han at fortælle os, at han kunne vise os, hvor Joey var.
Han ville ikke fortælle os, hvordan det var sket.
Han gav os en adresse bag en blomsterhandler
i den by, hvor han engang boede i Oceanport, og der burde vi lede.
Vi kørte med fuld udrykning.
Vi kørte med 130, 140 kilometer i timen ud til stedet.
Vi ankom til blomsterhandleren.
Vi gik om til det åbne område bagved,
hvor Larry havde beskrevet, hvordan vi kunne finde Joey.
Vi nærmer os,
og retsteknikerne begynder langsomt at grave i jorden.
Og det første, jeg ser, er en…
En hånd, halvt knyttet.
Som på film, hvor den stikker op af jorden.
Og efterhånden som de graver videre, begynder man at se Joeys ansigt,
hans brystkasse,
og man kan se, at han var forkullet.
Så man havde sat ild til ham.
På dette tidspunkt har vi ikke sovet i dagevis.
Vi var udmattede, men det var noget, vi måtte gøre.
Vi måtte fortælle det til forældrene først.
Jeg og Chen sætter os ind i bilen.
Vi kører fra Oceanport, New Jersey, til Stamford, Connecticut,
for at tale med Pat Comunale og fortælle ham,
at vi har fundet Joey.
Ingen sagde et ord under den køretur.
Man mærker følelserne, men man har en opgave.
Så man fejer det til side
og fortsætter.
Vi sad lige her. Jeg…
Jeg hørte bildørene.
Vidste, hvorfor de kom.
Vi går ind i huset, og Lisa kommer ned.
De lytter til hvert et ord, ser på en.
De to kriminalbetjente fortalte os, at de
havde fundet ham.
Og det er vores værste mareridt.
Jeg har aldrig set så meget smerte i nogens øjne, både mor og far.
Vink til far.
Den smerte ønsker man ikke for nogen.
Joe!
-Var det sjovt? -Sådan!
Det var…
Jeg vidste det allerede,
men det var starten på næste kapitel,
at opnå retfærdighed på Joeys vegne.
Det eneste, jeg kunne tænke på,
var at sørge for, at de tre møgsvin fik deres bekomst.
16. NOVEMBER 2016 3 DAGE EFTER JOEY COMUNALE-MORDET
Obduktionen skete i New Jersey,
og man fandt, at Joey Comunale havde 14 stiksår,
nogle af dem post mortem.
Han havde brækkede knogler.
Han havde blå mærker på hænderne, et stort snitsår på skulderen,
som vi tror, kom af, at de måske har forsøgt at partere ham.
Og hans lig var blevet brændt.
Det er uforståeligt, hvorfor det skete.
Det var umenneskeligt.
Det var infamt.
Det er væmmeligt at tænke på,
at de behandlede et andet menneske som affald.
Efter at have testet de køkkenknive, som blev fundet i opvaskemaskinen,
blev det slået fast, at Joeys blod var inde i grebene.
Det blev også fastslået, at blodet i lejligheden var Joeys.
At finde mordvåbnet
samt obduktionsrapporten, som matchede med beviserne i lejligheden,
gav os svar på, hvordan han kunne være blevet myrdet.
Nu var det centrale spørgsmål, hvordan fik de ham ud af bygningen?
Vi gennemså så meget videomateriale, men kunne stadig ikke se det.
Den eneste video, vi ikke kunne få, var fra et videokamera,
som tilhørte nabobygningen, og som tilfældigvis var ødelagt.
Endelig blev videoen gendannet.
Den besvarede en stor del af spørgsmålet.
Da vi begynder at gennemse den optagelse,
kan man se James Rackover
parkere den sorte Mercedes foran Grand Sutton.
Rackover tager bagagevognen.
Så forlader han billedet.
Da han dukker op igen, er der en stor taske på bagagevognen,
som han placerer i bagagerummet på den sorte Mercedes.
Hvis man kigger ud af vinduet i lejlighed 4C,
kigger man mod 59th Street og facaden af Grand Sutton.
NY OVERVÅGNINGSVIDEO
Da jeg så det, og jeg talte med Yeoman,
sagde jeg: "Hold da kæft!"
"De fyre
skubbede ham ud af vinduet."
Så de ikke vakte mistanke ved at gå ud gennem lobbyen,
bygningens eneste udgang.
Når man ser videoen, er de sammen om det.
De samarbejder om at fjerne liget og skjule det.
10. MAJ 2017 SEKS MÅNEDER EFTER MORDET
Hvad skete der i lejligheden? Hvad skete der den aften?
-Gjorde du det? -Dræbte du ham?
Stak du ham?
Den 10. maj blev både Larry og James anholdt for mord,
for obstruktion og for at skjule et lig.
James var allerede fængslet for at køre uden kørekort,
og Jeffrey betalte ikke kaution for ham.
Jeg tror, at han indså, han havde begået en fejl
ved at have en "søn", der var morder.
På det tidspunkt havde vi ikke grund til at tro,
at Max Gemma var involveret i drabet.
Vi havde faktisk udtalelser fra Larry om, at Max intet havde med det at gøre.
Han blev anholdt for at obstruere politiets arbejde.
Til sidst stod det klart for os, at han havde været involveret
ved at forsøge at forhindre politiet i at indsamle bevismateriale.
Men hverken de ledende advokater eller jeg troede, at vi kunne bevise,
at Max var involveret i mordet.
Da mordanklagerne kom, blev der peget fingre,
"han gjorde det", frem og tilbage mellem dem.
Vi skulle afgøre, hvem der stod bag knivstikkeriet.
Og vi vidste ikke, hvilken rolle James eller Larry spillede.
Der skal kun én persons tvivl til i en jury for ikke at kunne fælde dom.
Mens James venter på retssagen,
fik vi fængselsopkald fra James, der talte med en ven.
I disse opkald er han meget sikker på, at han bliver frikendt.
Retssagen starter i september, så jeg er nok hjemme i oktober.
Min rygte kommer til at stikke helt af, når jeg kommer ud.
De vil sige: "Den fyr kæmpede sig fri… som Rocky?"
"Og han er hjemme? Åh gud!"
Ja, ikke?
Han virker rolig. "Ja, jeg går fri. Jeg kommer snart ud, og alt bliver godt."
Mod slutningen af efterforskningen, hvor vi gør os klar til retssagen…
RETSBYGNING
…fandt vi frem til et vidne ved navn Louie Ruggiero.
Han var James Rackovers ven.
Louie Ruggiero siger,
at den dag, vi ransager bygningen, var han i træningscenteret,
og James Rackover kom hen og sagde, at han skulle tale med ham.
Han må fortælle ham noget.
Louis fortæller os, hvad James fortalte ham,
hvilket var, at på morddagen, mens de sidder der i lejligheden,
havde Larry et skænderi med en fyr.
Det var Joey.
Og Larry bliver så vred, at han slår Joey, som går i gulvet.
Slår ham ud.
James siger: "Jeg skal ikke i fængsel igen."
Han henter en kniv i køkkenet
og stikker Joey ihjel.
Så i det, han fortæller Louie,
indrømmer han, at det er ham, der dræber ham.
Endnu en vild ting, han siger, er, at Joey stadig er i lejligheden,
og bagefter bestilte han pandekager og spiste dem uden problemer.
Så kørte de liget til New Jersey.
Beviserne viste, at de handlede forsætligt.
Det angreb resulterede i Joeys død, selvom de spillede forskellige roller.
To personer kan være ansvarlige for én persons død.
James kom først for retten.
18. OKTOBER 2018 TO ÅR EFTER DRABET PÅ JOEY COMUNALE
Retssagen mod James Rackover startede på Manhattan.
Pat var der hver dag,
og han fyldte hele retssalen med familie og venner.
Alle studiekammeraterne, hans venner hjemmefra, kolleger,
folk fra arbejde kom for at støtte Joey.
Den støtte, vi fik fra så mange folk, var utrolig.
Der var ingen på James Rackovers side, hvilket talte sit eget tydelige sprog.
Efter en langvarig retssag mod James,
Fandt juryen ham skyldig i mord, i forsætligt manddrab.
Jeg husker stadig, hvordan jeg måtte holde Pat tilbage.
Jeg og min politikommissær holder hver en arm, fordi han sprang op af
glæde over, at det endelig er forbi,
og de skal bøde for det, de gjorde mod hans søn.
Jeg var meget glad på deres vegne.
Da jeg så James,
kunne jeg kun tænke: "Jeg håber kun lige, dit mareridt er begyndt."
Fordi mit varer ved
meget længere end hans.
James Rackover blev idømt 28 års fængsel, som han stadig afsoner.
-Træd tilbage. Hr. Comunale. -Okay.
Vi var glade for udfaldet. Vi ville bare have det afsluttet.
Jeg vil takke statsanklageren for et utroligt stykke arbejde,
New Yorks Politi, der arbejdede døgnet rundt,
og jeg sætter pris på alles støtte.
Min familie, venner…
Jeg tror, Larry kunne se, at hans chance for at blive dømt
ville være meget høj.
Larry erklærede sig skyldig i stedet for at skulle i retten.
Han endte med at få 23 år for mord.
I februar 2019 erklærer Max Gemma sig skyldig i at obstruere politiets arbejde,
og han får seks måneders fængsel.
Alle aviserne skrev, at han trak det længste strå.
Og jeg er faktisk enig med dem. Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg ved det ikke, men
han må leve med det.
Jeg tror, at Max Gemma ved mere om, hvad der skete i den lejlighed.
Alle kriminalbetjente har en særlig sag i deres liv.
I de 19 år, jeg har været i politiet,
har denne sag været den særlige sag for mig.
Jeg lærte meget om Joey,
hvor elsket han var af alle sine venner og familie.
Pat savner Joey hver eneste dag, som om det lige var sket.
Og han har
en kærlighed til Joey, som jeg kan relatere til.
Fordi når han taler om Joey
og sin datter,
er det, som om de er hans et og alt, og det er mine børn også for mig.
Vi tænker på ham hver dag.
Vi prøver at holde liv i hans minde
og fortæller konstant mit barnebarn: "Det her er onkel Joey."
Hans venner fik en tatovering med nummer ni.
Det var hans nummer.
Det ironiske er, at jeg altid sagde til ham:
"Jeg betaler for dine studier på to betingelser."
"Du bliver færdig på fire år, og du får aldrig en tatovering."
Han fik ingen tattoo, men jeg gjorde.
Jeg tænkte, det var en fin måde at være sammen med ham hver dag…
…og det er jeg.
NÆSTE GANG
Telefonen ringede. Jeff siger: "Er Irene der?
Hun har været forsvundet siden kl. 12."
Pludselig var alle i vildrede, fordi fruen i huset var væk.
Irene Silverman var en 82-årig kvinde, der var ekstremt kvik.
Hun var jetsetter, og kunne hun lide dig, var du som familie.
Vi fik oplysninger om, at en mor og søn havde Irene Silvermans legitimation.
Så vi tjekker dem. I vil ikke tro, hvilke grusomheder de stod bag.
Vi ved ikke, hvor hun er. Vi er uskyldige. Får vi vores rettigheder, beviser vi det.
Det lignede ikke et mor-søn-forhold.
De holder hinanden i hånden.
Stirrer hinanden dybt i øjnene.
Er det seriøst?
Jeg afhørte sønnen.
Og før jeg ved af det, er han om min hals.
Jeg kunne mærke hans hjerte hamre.
Han sagde: "Dette er en gidselsituation."
Du tror, du kender mig, men nej.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil n."