MANHATTANIN SAARELLA ON KAKSI RIKOSPOLIISIRYHMÄÄ,
JOTKA TUTKIVAT MURHIA, MANHATTAN NORTH JA MANHATTAN SOUTH.
NE TUTKIVAT JULMIMPIA JA VAIKEIMPIA MURHATAPAUKSIA.
NÄMÄ OVAT HEIDÄN TARINANSA.
MARRASKUUN 12. 2016
Joey oli menossa ulos lauantai-iltana muttei kertonut, minne meni.
Hän oli 26-vuotias ja aikuinen.
Tapasin Joey Comunalen ensimmäisenä vuonna Hofstrassa.
Hän oli minulle kuin veli.
Joey oli aluksi hiljainen, mutta kun häneen tutustui,
hän oli tosi seurallinen ja hänestä pidettiin.
Aioimme mennä lauantai-iltana juhliin,
mutta hän kutsuikin minut kaupungille -
Gilded Lilyyn parin ystävän kanssa.
Riitelimme siitä vähän ja menimme sinä iltana eri teitä.
Tekstasin Joeylle varhain sunnuntai-aamuna.
Tiesin, että hän nukkui, joten en odottanut hänen vastaavan pian.
Sitten tuli puolipäivä. Lisa kysyi, olinko kuullut Joeysta.
Sanoin, etten ollut. Yritin soittaa, mutta hän ei vastannut.
Soitin puolen tusinaa kertaa kello 12–13 välillä.
Fantasiajoukkueeni piti vahvistaa kello 13 mennessä.
Hän auttoi minua aina sen kanssa.
En kuullut hänestä.
Mietin, että hän oli ehkä mennyt Maxin luo.
Puhuin Patin kanssa puhelimessa. Hän oli hermostunut. Kuka ei olisi ollut?
Sanoin, että hän oli ehkä tavannut tytön.
"He eivät tunteneet toisiaan ja menivät jonkun luo.
He bilettivät. Se on normaalia." En huolehtinut siitä yhtään.
Kun koitti varhainen iltapäivä -
eikä Joeysta ollut kuulunut,
aloin hermostua ja huolestua vähän.
Päivä kului, ja toivoimme kuulevamme hänestä.
Odotimme sitä, mutta niin ei käynyt.
Me varmistamme, että kaikki voivat nukkua öisin.
Perheen on saatava tietää, kuka murhasi heidän sukulaisensa.
MANHATTANIN MURHARYHMÄT
Tärkeintä on osoittaa myötätuntoa uhreille.
Olen aina halunnut kurkata verhon taakse. Mitä tapahtui oikeasti?
Haluamme selvittää totuuden.
Rikospoliisit tekevät niin.
Haluamme vaistomaisesti auttaa ihmisiä.
New Yorkin NYPD…
Se on paras.
HENKIRIKOKSIA: NEW YORK
MARRASKUUN 14. 2016 KELLO 9.00
Olin rikospoliisina 17. poliisipiirissä.
Marraskuun 14. 2016 saimme puhelun alakerran vastaanotosta -
isästä, joka oli tullut sinne -
ilmoittamaan pojastaan, joka oli mennyt juhlimaan eikä palannut.
Yeoman Castro ja minä olimme asemalla,
kun univormuinen poliisi toi luoksemme kaksi miestä,
veljekset Pat ja Joe Comunalen.
Heillä oli hätä.
Molempien ilmeistä näki,
että he olivat hyvin huolissaan.
Pat sanoi poikansa Joeyn kadonneen 16 tuntia aiemmin.
Hän oli yrittänyt ottaa tähän yhteyttä monesti -
onnistumatta.
Kysyin hänen isältään, oliko se epätavallista.
Pat vastasi puhuneensa poikansa kanssa säännöllisesti.
Mietin, että hän oli Manhattanilla. Nuoret juhlivat siellä.
He jäävät muiden koteihin ja hotelleihin.
Jotkut juovat ja sammuvat kaduille.
"Löydämme hänet."
Yeoman ja minä jakaannuimme.
Yeoman hoiti Patin, ja minä tutkin tietokonetta.
Etsin Joeyn nimeä ja syntymäaikaa joka järjestelmästä.
Eri muunnelmia ja nimettömiä.
Hän ei ollut sairaalassa eikä pidätettynä.
Hän oli kadonnut.
Kerroin Castrolle, että Joeyn ystävä oli soittanut minulle edellisenä iltana.
Hän sanoi: "Tiedän, että etsit Joeyta.
Minulla on hänen puhelimensa." Kysyin syytä.
Hän kertoi edellisillan tapahtumista.
He olivat menneet kaupungille Gilded Lilyyn.
En ollut kuullut siitä.
Se oli yökerho.
Lähtiessään Gilded Lilystä -
Joey jututti kolmea tyttöä.
Hänen ystävänsä otti Joeyn puhelimen -
soittaakseen tyttöystävälleen.
Samaan aikaan paikalle tuli kaksi miestä, jotka sanoivat:
"Haluatteko mennä jatkoille?"
Paikalle tuli kaksi taksia. Joeyn ystävä sanoi: "Minulla on puhelimesi."
Hän käski antaa sen seuraavana päivänä.
He hyppäsivät taksiin ja menivät jatkoille.
Hän näki Joeyn viimeisen kerran.
Puhuttuani Patille -
etsin Instagramista Gilded Lilyn.
Tutkin satoja tägättyjä valokuvia -
yrittäessäni löytää Joeyn jonkun kuvan taustalta -
tai saada vihjeen, koska emme tienneet mitään.
Näin tämän kuvan, jossa oli kolme tyttöä ja tuttuni.
Soitin hänelle.
Hän sanoi, että tytöt olivat olleet Joeyn kanssa.
Sain Jennan numeron.
Tekstasin hänelle ja kysyin, mitä Joeylle oli tapahtunut.
"Missä hän on? Onko hän kanssasi?"
Hän sanoi: "Ei. Olimme bileissä."
Muutaman tunnin päästä Joey ja Larry-niminen tyyppi -
veivät tytöt Uberin luo ja sanoivat hyvästit.
Pat antoi minulle -
viimeisen ihmisen nimen ja numeron, jonka Jenna näki Joeyn kanssa.
Hän oli Larry Dilione.
Soitin Larrylle ja selitin, että etsimme Joey Comunalea,
jonka kanssa hän oli jatkoilla.
Hän sanoi: "Tapasin hänet Gilded Lilyn ulkopuolella -
ja kutsuin heidät jatkoille rikkaan nuoren luo Upper East Sidelle -
Grand Suttonin asuinrakennukseen."
Larry sanoi nähneensä Joeyn viimeisen kerran,
kun hän saattoi Jennan ystävineen Uberin kyytiin -
kohti New Jerseytä.
Kello oli 6.30, ja hän muisti kävelleensä rakennukseen yksin.
Soitin Jennalle,
joka kuvaili jatkoja asunnossa 4C,
joiden isäntä oli James Rackover.
Jennan mukaan ryhmän saavuttua -
hän meni asuntoon, jossa oli mies.
Hänen nimensä oli James Rackover, ja hänellä ei ollut paitaa.
Jennan mukaan -
hän ei laittanut paitaa päälle koko iltana.
James väitti olleensa miesstrippaaja -
ja halusi antaa Jennalle sylitanssin.
Onneksi yksi tytöistä kuvasi sen.
Jamesilla ei ollut paitaa, ja hän antoi tytölle sylitanssin.
Hän kilpaili Larry Dilionen kanssa parhaasta sylitanssista.
Tyttö sanoi, että Larry Dilionella oli taskuveitsi,
jolta hän nuuski kokaiinia.
Hän huomasi, että Joey oli rauhallinen -
mutta tosi humalassa.
Hän joi paljon viskiä ja olutta,
mutta hänellä ei ollut riitaa asunnossa olijoiden kanssa.
Jenna muisti, että noustuaan Uberin kyytiin -
hän katsoi taakse vilkuttaakseen -
ja näki, kun Larry ja Joey antoivat toisilleen nyrkkitervehdyksen.
Hän oletti Joeyn lähteneen pois tai palanneen juhliin.
Jenna kertoi tarkkaan jatkojen tapahtumista -
muttei vastannut tärkeään kysymykseen, eli missä Joey oli.
2 TUNTIA JOEYN KATOAMISILMOITUKSESTA
Näin, että Pat oli huolissaan. Minulla on omia poikia, joten sanoin:
"Ajetaan käymään rakennuksessa."
Rikoskonstaapeli Castro oli tunnollinen.
Hän oli kiinnostunut eikä pelleillyt. Hän halusi tietää, mitä oli tapahtunut.
Hän tiesi, että se oli ongelma. Hyppäsimme hänen autoonsa -
ja ajoimme Grand Suttoniin.
Grand Suttonin asuinrakennus on East 59th Streetillä.
Niille, jotka eivät tunne aluetta, sen nimi on Sutton Place.
Se ei ole rikkaille vaan upporikkaille.
Saavuimme Grand Suttonin luo kello 11.
Menimme sisälle, ja se oli kuin hotelli.
Siellä oli ovimies.
Päätimme käydä 4C:ssä eli James Rackoverin asunnossa.
Koputimme ovelle. Siivooja avasi sen.
James ei ollut siellä. Sanoin, että siellä oli ollut juhlat.
"Poika on kadonnut.
Voimmeko vilkaista paikkoja?" Hän suostui ja avasi oven.
Asunto oli aika pieni.
Menimme sisälle. Siellä oli siistiä.
Emme nähneet mitään epäilyttävää.
Emme löytäneet Joeyta, joten lähdimme.
Soitin James Rackoverille.
Hän sanoi, ettei tuntenut Joey Comunalea.
"Hän kävi jatkoilla Larryn,
Larryn ja James Rackoverin ystävän Max Gemman -
ja Gilded Lilyssä tapaamiensa kolmen tytön kanssa.
Hän sanoi Joeyn lähteneen rakennuksesta -
Larryn kanssa eikä palanneen.
Kun jututimme Max Gemmaa, hän sanoi -
olleensa jatkoilla mutta väsyneensä -
ja nukahtaneensa sohvalle.
Hän oli herännyt eikä ollut nähnyt Joeyta eikä muitakaan.
Hän oli mennyt kotiin.
Päätin katsoa aulan valvontavideot Grand Suttonista.
Etsin todisteita siitä, missä Joey voisi olla.
Hän kutsui minut luokseen välillä ja kysyi, oliko Joey kuvassa.
Hän sanoi: "Tuossa on Joey."
KELLO 4.19
Ryhmä saapui noin kello 4.30.
He menivät Grand Suttonin neljänteen kerrokseen.
Sitten kello 6.30 -
näimme Joey Comunalen, Larry Dilionen ja kolme tyttöä.
He tulivat hissillä alas. Katsoimme eri kuvakulmaa.
Kamera oli ulkona. He kävelivät ulos ja kadun reunalle.
Täydellistä.
Jos hän kääntyisi,
tietäisimme tarvitsevamme videoita naapurista.
Näimme, kun Larry Dilione palasi sisään -
Joey mukanaan.
Hän oli sanonut, ettei Joey ollut palannut.
Tiesin silloin, että meillä oli ongelma.
Sanoin veljelleni, ettei hän lähtenyt sieltä hengissä.
En tiedä miksi.
Anteeksi.
Minä vain aavistin sen.
Joseph oli ensimmäinen poikani ja aina upea poika.
Tulimme aina toimeen, koska pidimme urheilusta.
Tykkäsin jääkiekosta. Vein hänet ensimmäiseen peliinsä.
Hän innostui siitä.
Hän alkoi luistella viisivuotiaana ja pelata jääkiekkoa kahdeksanvuotiaana.
Kävimme joka vuosi -
New York Giantsin jalkapallo-ottelussa tai Rangersin tai Yankeesin pelissä.
Urheilu oli meidän juttumme.
Joey tykkäsi italialaisesta ruoasta.
Hän muutti pois mutta kävi silti useimpina iltoina syömässä.
Vaikka hän piti urheilusta, hän katsoi Food Networkiä -
nähdäkseen, mikä oli hyvää ja mitä voisin tehdä hänelle.
Joey sai kaupallisen tutkinnon Hofstrasta.
Joeyn ja hänen ystäviensä onneksi -
omistin turvallisuusyhtiön Long Islandilla.
Hänen ystävänsä sanoivat, että hän oli henkilöstöjohtaja.
Hän hankki ystävilleen töitä sieltä auttaakseen heidät alkuun.
Hän toi sinne monta tyttöä nähdäkseen, pitäisinkö heistä.
Aina kun näytin peukkua, toivoin hänen menevän naimisiin.
Hän sanoi odottavansa 35-vuotiaaksi.
Kun jututan Joeyn ystäviä, he sanovat aina,
että Joey oli heidän paras ystävänsä.
Mietin, miten yhdellä pojalla voi olla 40 parasta ystävää.
Sanotaan,
ettei miestä voi tuomita hänen omaisuutensa perusteella -
vaan ystävien määrän pohjalta.
Hänellä oli monia.
Pat oli järkyttynyt.
Pysäytin videon -
ja pyysin hänen veljeänsä Josephia viemään Patin asemalle -
odottamaan minua.
Kun rikospoliisin epäilykset alkavat kasvaa, soitetaan murharyhmälle.
Tehtävä annettiin rikoskonstaapeli Castrolle 17. poliisipiiristä.
Minä sain tehtävän murharyhmästä.
Mutta oli muitakin.
Kaikki sen piirin ja murharyhmän poliisit toimivat yhdessä -
tapauksen tutkimuksessa.
17. POLIISIPIIRI
Yeoman soitti minulle ja sanoi: "Marty, tule auttamaan minua."
Menin käymään siellä. -Vaihtoehtoja oli vain kaksi.
Joey oli joko yhä rakennuksessa tai lähtenyt sieltä.
Meidän piti tutkia rakennus ylhäältä alas.
Sanoin isännöitsijälle: "Aloitetaan katolta ja edetään alas."
Poistuimme yläkerrassa hissistä.
Pelkään korkeita paikkoja.
Näin silmäkulmastani 59. Street Bridgen ja Ed Koch Bridgen.
Yritin olla katsomatta reunan yli,
jotten tiennyt, miten korkealla olin.
Kun olin varma, ettei Joey ollut katolla,
jatkoimme etsintää kerros kerrokselta. Laskeuduimme 36 kerrosta portaita -
kellariin ja sisäpihoille.
Toivoin törmääväni Joeyyn ja herättäväni hänet.
Sitä ei tapahtunut.
Menin parkkihalliin ja kysyin pysäköinninvalvojalta,
pysäköikö James Rackover asunnosta 4C autonsa sinne.
Hän sanoi: "Joo. Hän ajaa isolla mustalla mersulla."
Kysyin: "Onko se tuolla?" Hän sanoi: "On."
Se näytti putipuhtaalta,
paitsi että se oli ruskean pölyn peitossa.
Tutkin sitä ja näin ruskeita -
sormenjäljen näköisiä tahroja takakontin kannessa.
Minusta tuntui…
Jokin ei ollut kohdallaan.
Sanoin, että veisimme auton selvittääksemme asian.
Pysäköintivalvoja sanoi: "James Rackover ei omista autoa.
Sen omistaa herra asunnosta 32B, Jeffrey Rackover."
Nimi kuulosti tutulta, koska hänellä oli mainostaulu -
Midtown Tunnelin luona Queensissä.
Hän myi koruja Oprahille.
Hän auttoi Trumpia hankkimaan kihlasormuksen Melanialle.
Hän oli tähtien korukauppias.
Puhun suoraan.
Kaikki sanoivat, että hän oli tähtien korukauppias.
En tiennyt hänestä.
En osta niin kalliita koruja.
Ovimies Eduardo Souza -
kertoi James Rackoverin olleen Jeffrey Rackoverin vieraantunut poika,
joka oli viime vuosina palannut tämän elämään.
Vuoden 2014 tienoilla James alkoi käydä rakennuksessa Jeffreyn luona.
Hän alkoi viettää siellä enemmän aikaa.
Kahden vuoden jälkeen Jeffrey alkoi etsiä Jamesille asuntoa.
Hän tiedusteli, oliko asuntoja saatavana.
Sitten James muutti rakennukseen.
Saimme tietää, että hän oli tämän vieraantunut poika.
REIÄN SPONSORI
Hän oli ollut suhteessa naisen kanssa 80–90 luvun vaihteessa.
Heille oli syntynyt poika,
joka ilmestyi salaperäisesti hänen ovelleen.
Se oli minusta outoa.
Ovimiehinä emme tutki liikaa ihmisten henkilökohtaista elämää.
Jamesin muutettua asuntoon 4C -
juhliminen lisääntyi huomattavasti.
Katsoimme tuntikausia videoita -
ja toivoimme näkevämme Joeyn.
Tutkiessamme yhä valvontavideoita -
ovimies Eduardo Souza taputti minua olkapäälle ja sanoi:
"James Rackover tulee juuri."
Kurkistin ja näin hänet.
Hän sanoi ohi kävellessään "onnea videon saamiseen" -
ja jatkoi kävelyä.
Minä yllätyin täysin.
Katsoin Castroa ja kysyin, mistä pirusta oli kyse.
Hän vastasi: "En tiedä, mitä pirua se oli."
Järkytyin hänen ylimielisyydestään ja ihmettelin sitä.
Hän käveli ohi ylimielisempänä kuin koskaan.
Ovimies sanoi Jamesin soittaneen edellisenä päivänä.
James soitti minulle edellisiltana ja kysyi,
miten kauan kamerat tallensivat.
Sanoin: "Onpa outo kysymys. Miksi haluat tietää sen?"
Hän sanoi riidelleensä tyttöystävänsä kanssa,
epäili häntä varkaudesta ja halusi tarkistaa videot.
Sanoin, että ne tallensivat ympäri vuorokauden,
ja sitten nauha vaihdettiin.
James ehkä luuli, että nauhan päälle äänitettiin 24 tunnin välein,
mutta emme pyyhkineet niitä.
Vaihdoimme nauhan ja säilytimme päivän videot.
Hän luuli, että viimeisten 24 tunnin valvontavideo oli kadonnut,
vaikka voimme katsoa sen milloin vain.
Se oli hälyttävää.
KELLO 21.00 12 TUNTIA JOEYN KATOAMISILMOITUKSESTA
Rikoskonstaapeli Castro soitti.
Hän sanoi: "Tuo minulle Joeyn vaatteita.
Yritämme antaa koirille vihin Joeyn tuoksusta,
jotta voimme löytää hänet."
Kävin Joeyn luona. Otin pyyhkeen ja joitakin vaatteita.
Muistan pitäneeni kiinni toivosta.
Ehkä kyse ei ollut siitä, mitä luulin.
Minua pyydettiin tutkimaan Grand Suttonin parkkirakennus.
Kysyin koiraltani: "Haluatko töihin?" Se katsoi minua, ja korvat nousivat.
Koira meni perälle ja alkoi töihin.
Tunnistin, kun se teki niin. Häntä vain heilui.
Yhtäkkiä se alkoi heiluttaa sitä yhä kovemmin.
Se löysi vainun.
Se meni neliovisen mersun luo.
Se haisteli peräkonttia ja alkoi -
haukkua tosi…
Se haukkui kunnolla.
Se kertoi saaneensa vainun -
mädäntyvästä ihmisestä, verestä -
tai jostain, mikä liittyy ihmisen mätänemiseen.
Tarvitsimme etsintäluvan auton tutkimiseen -
ja tarkistaaksemme, oliko auton peräkontissa todisteita tai ruumis.
Parkkihallista lähdettyämme poliisit kysyivät,
voisiko koira tutkia rakennuksen.
Vein koiran neljänteen kerrokseen ja käskin sen etsiä.
Se meni käytävää vasemmalle ja ilmaisi haistaneensa jotain.
Se raapi asunnon 4C ovenpieltä kovasti.
Sitten James Rackover avasi oven.
Hän sanoi: "Haistakaa paska, senkin kusipäät.
Tulette ja… Tarvitsette etsintäluvan. Haistakaa paska."
Mietin, oliko hän kusipää.
Kuultuani koiran antaneen hälytyksen -
tiesin, että se oli havainnut verta ja että siellä oli tapahtunut jotain.
Sillä välin muut 17. poliisipiirin jäsenet -
asemaltani alkoivat tutkia joka asunnon roskia.
Käskimme koiran haistella pusseja, jotta tunnistaisimme ne.
Tutkimme ne pussit ensin, joista se hälytti.
Koira haistoi pussia, jota ei ollut vielä avattu.
Sen sisällä oli peitto.
Siinä oli James Rackoverin nimi.
Rikostutkijat löysivät paperipyyhkeitä ja pyyhkeitä,
jotka olivat veressä.
He avasivat toisen pussin.
Siellä oli Joeyn verisiä vaatteita,
jotka olivat valvontavideoilla.
Siellä olivat hänen kultaketjunsa ja pankkikorttinsa.
Sieltä löytyi myös Joeyn ajokortti.
Löydettyämme kaiken tarvitsimme etsintäluvan,
jotta voimme tutkia asunnon rikospaikkatutkijoiden kanssa.
KELLO 2.00 17 TUNTIA JOEYN KATOAMISILMOITUKSESTA
Yeoman meni hankkimaan etsintäluvan,
ja minä palasin asemalle tutkimaan tietokoneella James Rackoveria,
Lawrence Dilionea ja Max Gemmaa.
Max Gemma oli varakkaasta perheestä.
Hänen isänsä oli New Jerseyn Oceanportin entinen pormestari.
Max jakoi asunnon Larry Dilionen kanssa.
Larry Dilione oli hyvin samanlainen kuin Max Gemma.
Hän oli hyvästä perheestä New Jerseystä.
Heillä oli täysiverisiä hevosia.
Tarinoiden mukaan hän oli ollut tappeluissa,
mutta hänellä ei ollut -
merkittävää rikostaustaa.
Kun tutkimme James Rackoveria, se ei ollutkaan hänen nimensä -
vaan James Beaudouin.
Hän ei ollut New Yorkista vaan Floridasta,
missä hänet oli pidätetty monesti ja vangittu -
1,5 vuodeksi murtovarkaudesta.
Hän oli maksanut takuut, lähtenyt Floridasta -
ja päätynyt New Yorkiin.
Tutkin enemmän James Rackoverin taustaa -
ja hänen nimenmuutostaan.
Saimme selville,
että Jeffrey Rackover ei ollut James Rackoverin biologinen isä.
Jeffrey Rackover oli anonut,
että James Rackover saisi hänen nimensä.
Jeffrey tapasi Jamesin kuntosalilla rakennuksen lähellä.
Heistä tuli ystäviä, ja hänet esiteltiin tulevina viikkoina -
ensin ystävänä, sitten veljenpoikana ja lopulta poikana.
Emme tienneet, millainen Jeffreyn ja Jamesin suhde oli.
Tarina siitä, että James oli Jeffreyn vieraantunut poika -
ja että he olivat löytäneet toisensa vuosien jälkeen,
ei ollut totta.
Tutkimme sitä ja mietimme,
millainen heidän suhteensa oli todellisuudessa.
He eivät muistuttaneet isää ja poikaa.
He kohtelivat toisiaan…
Rakastan isääni, mutta he osoittivat -
kiintymystä tavoilla, joita en tehnyt isäni kanssa.
Kun tutkimme Jamesiä,
moni asia oli hälyttävä.
Jamesin tausta oli köyhä.
Hänellä oli halpa-arvoinen työ Floridassa,
ja hän muuttui aika nopeasti James Rackoveriksi.
Hän asui rakennuksessa, ajoi sillä autolla,
kävi klubeissa ja ravintoloissa -
eikä halunnut menettää niitä.
Muilla oli yhä perheensä.
Heillä oli perheidensä rahat, mutta James voisi menettää kaiken.
Hän oli valmis tekemään mitä vain säilyttääkseen elämänsä -
ja elämäntyylinsä.
19 TUNTIA JOEYN KATOAMISILMOITUKSESTA
Odottaessamme etsintälupia katsoimme parkkihallin videoita -
ja näimme, että James lähti noin kello 21.45 sunnuntaina -
eli juhlien jälkeisenä päivänä Jeffrey Rackoverin autolla.
Kun tutkimme Jamesin taustaa,
saimme tietää, että hänen ajokorttinsa oli hyllyllä.
Sen turvin voimme pidättää hänet,
koska hän ajoi ilman ajokorttia.
James, miksi tapoit hänet? -Mitä tapahtui, James?
Valitettavasti pidätettyämme hänet -
hän pyysi heti asianajajaa, joten emme saaneet puhua hänelle.
Pieni toivonkipinä siitä, että hän kertoisi Joeyn olinpaikan…
Emme saaneet sitä.
14.11.2016 24 TUNTIA JOEYN KATOAMISILMOITUKSESTA
Saimme etsintäluvat asuntoon 4C tiistaina 15. päivä.
Rikospaikkatutkijat -
aloittivat tutkimuksensa käyttäen luminolia.
Sen avulla voi nähdä tietyssä valossa verta.
Kun rikostutkijat tutkivat kylpyhuonetta, koko huone valaistui.
Verta oli seinillä, kylpyammeessa ja lattialla.
Sieltä oli siivottu paljon verta.
Olohuoneessa kävi samoin. Luminolia ruiskutettiin sohvalle ja lattialle,
ja sieltä löytyi veripisaroita.
He testasivat sen nähdäkseen, voisivatko tunnistaa ihmisen.
Rikostutkijat keräsivät pihviveitset,
jotka olivat olleet tiskikoneessa ja puhtaita.
Keittiöveitset vietiin laboratorioon,
missä niistä etsittiin verta, joka olisi imeytynyt niiden kahvoihin.
Kun löysimme roskat -
ja lisää todisteita rikospaikalta,
tiesimme, että Joeyn oli käynyt huonosti.
Tiesimme, että hän oli varmaan kuollut.
Hän ei voinut millään olla elossa.
Koska olimme löytäneet todisteita -
ja koska James ei puhunut -
eikä Max Gemma tiennyt Joeyn olinpaikkaa,
koska väitti nukahtaneensa sohvalle,
keskityimme Larry Dilioneen.
Koska olimme pidättäneet Jamesin,
Larry halusi ehkä mahdollisuuden -
kertoa tapahtumista ensin,
koska ei tiennyt, mitä James sanoisi.
Hän tuli asemalle.
Kun Larry tuli sinne, kysyimme, voisiko hän kertoa,
miksi löysimme niin paljon verta.
Hän pitäytyi aiemmassa tarinassaan eikä tiennyt, missä Joey oli.
Voimme syyttää jotakuta tai sanoa jonkun olevan häntä syyllisempi,
jotta saamme häneltä lausunnon.
Larry ei halunnut vastata sellaisiin kysymyksiin.
Yritimme vedota hänen inhimillisyyteensä -
ja sanoimme Joey Comunalen perheen olevan huolissaan -
ja haluavan hänet kotiin. Miltä tuntuisi, jos se olisi hänen perheensä?
Larryn kuultua sen -
hän päätti kertoa, että voisi neuvoa meidät Joeyn luo.
Hän ei kertonut, mitä oli tapahtunut.
Hän antoi osoitteen kukkakaupan takana -
entisessä kotikaupungissaan New Jerseyn Oceanportissa -
ja käski etsiä sieltä.
Ajoimme sinne valot ja sireenit päällä.
Ajoimme sinne 130–145 kilometrin tuntivauhtia.
Saavuimme kukkakaupan luo.
Menimme sen takana olleelle aukiolle,
jossa Larry oli sanonut Joeyn olevan.
Menimme paikalle,
ja rikospaikkatutkijat alkoivat siirrellä maata hitaasti.
Näin ensimmäiseksi -
käden, joka oli puoliksi nyrkissä.
Se sojotti maasta kuin elokuvissa.
He kaivoivat lisää, ja näimme Joeyn kasvot -
ja hänen rintakehänsä,
ja näimme, että hän oli palanut.
Hänet oli sytytetty tuleen.
Siinä vaiheessa emme olleet nukkuneet päiväkausiin.
Olimme uupuneita, mutta meidän oli pakko tehdä se.
Halusimme kertoa siitä vanhemmille ennen muita.
Minä ja rikoskonstaapeli Chen nousimme autoon -
ja ajoimme New Jerseyn Oceanportista Connecticutin Stamfordiin -
kertomaan Pat Comunalelle,
että olimme löytäneet Joeyn.
Kukaan ei sanonut matkalla sanaakaan.
Olimme emotionaalisia, mutta meillä oli töitä.
Puskimme tunteen sivuun -
ja jatkoimme.
Istuimme tässä. Minä kuulin autonovet.
Kuulin autonovet.
Tiesin, miksi he tulivat.
Kävelimme taloon, ja Lisa tuli alas.
He kuuntelivat tuijottaen meitä.
Rikospoliisit kertoivat meille -
löytäneensä hänet.
Se oli pahin painajaisemme.
En ollut ikinä nähnyt moista tuskaa äidin ja isän kasvoilla.
Vilkuta isälle.
En toivo sellaista tuskaa kenellekään.
Joe!
Oliko sinulla kivaa? -Hyvä!
Se oli…
Tiesin sen jo,
mutta se oli seuraavan luvun alku -
eli oikeuden saaminen Joeylle.
Ajattelin vain sitä,
että ne kolme kusipäätä saisivat ansionsa mukaan.
MARRASKUUN 16. 2016 3 PÄIVÄÄ JOEY COMUNALEN MURHASTA
New Jerseyn oikeuslääkäri teki ruumiinavauksen.
Joey Comunalea oli puukotettu 14 kertaa,
joista osa kuoleman jälkeen. Luita oli murtunut.
Käsissä oli ruhjeita ja olkapäässä iso viilto,
ja uskomme, että he olivat yrittäneet pilkkoa hänet.
Hänen ruumiinsa oli poltettu.
En tiedä yhtään, miksi niin oli käynyt.
Se oli epäinhimillistä ja törkeää.
On inhottavaa ajatella,
että he kohtelivat toista ihmistä kuin roskaa.
Kun tiskikoneesta löytyneet keittiöveitset testattiin,
Joeyn verta löytyi niiden kahvojen sisältä.
Asunnosta löytynyt veri tunnistettiin Joeyn vereksi.
Murha-aseen löytyminen, ruumiinavausraportti -
ja asunnon todisteet -
auttoivat meitä selvittämään, miten hänet murhattiin.
Meidän piti selvittää, miten he veivät hänet rakennuksesta.
Katsoimme valtavasti valvontavideoita -
emmekä nähneet sitä.
Emme saaneet yhtä videota kamerasta,
joka oli viereisessä rakennuksessa, koska video oli korruptoitunut.
Se saatiin viimein korjattua.
Siinä oli tärkeä vastaus kysymykseemme.
Kun katsoimme sitä valvontavideoita,
näimme, kun James Rackover -
pysäköi mustan mersun Grand Suttonin eteen.
Rackover otti matkatavarakärryt.
Sitten hän lähti kuvasta.
UUSI VALVONTAVIDEO
Hänen palattuaan kärryissä oli iso merimieskassi.
Hän laittoi sen mustan mersun takakonttiin.
Asunnon 4C ikkunasta -
näkyvät 59th Street ja Grand Suttonin edusta.
UUSI VALVONTAVIDEO
Nähtyäni sen ja jututettuani Yeomania -
huudahdin: "Voi perkele!
Ne tyypit -
heittivät hänet ulos ikkunasta."
He pääsivät ulos aulan läpi epäilyksettä,
koska se oli ainoa uloskäynti.
He olivat videolla yhdessä.
He toimivat yhdessä -
ja menivät piilottamaan ruumiin.
Teitkö sinä sen?
Mitä asunnossa tapahtui sinä yönä?
Teitkö sen? -Tapoitko sinä hänet?
Puukotitko häntä?
Toukokuun 10. päivänä Larry ja James pidätettiin -
toisen asteen murhasta, rikoksen peittelystä ja ruumiin piilottamisesta.
James oli jo pidätetty ajokortitta ajamisesta,
eikä Jeffrey maksanut hänen takuitaan.
Hän tajusi jossain vaiheessa tehneensä virheen,
kun hänen "poikansa" osoittautui murhaajaksi.
Meillä ei ollut silloin syytä uskoa, että Max Gemma liittyi murhaan.
Larry oli antanut lausuntoja,
joiden mukaan Max ei liittynyt siihen.
Hänet pidätettiin rikoksen peittelystä.
Meistä oli selvää, että hän oli osallistunut -
yritykseen estää poliisia saamasta todisteita,
mutta vanhemmat asianajajat ja minä emme voineet todistaa -
Maxin osallisuutta murhaan.
Murhasyytteiden jälkeen -
he alkoivat syyttää toisiaan.
Yritimme yhä selvittää, kuka oli puukottanut Joeyta.
Emme tienneet Jamesin -
tai Larryn roolia.
Vain yhden juryn jäsenen tarvitsee epäillä, jotta tuomiota ei saada.
Jamesin odottaessa oikeudenkäyntiä -
hän jutteli ystävänsä kanssa puhelimessa.
Hän oli puhelimessa hyvin varma, että pääsisi kuiville.
Oikeudenkäynti alkaa syyskuussa, joten pääsen kotiin lokakuussa.
Saan kovan maineen, kun pääsen takaisin kaduille.
He sanovat: "Hänkö selvisi siitä kuin Rocky?
Pääsikö hän kotiin? Hitto!"
Näetkö?
Hän oli varma, että pääsisi ulos.
"Pääsen pian pois, ja kaikki on hienosti."
Tutkinnan lopun ja oikeudenkäynnin lähestyessä…
OIKEUSTALO
…löysimme todistajan, jonka nimi oli Louie Ruggiero.
Hän oli James Rackoverin ystävä.
Louie Ruggiero sanoi, että samana päivänä, kun tutkimme asuntoa,
hän oli salilla,
kun James Rackover halusi puhua hänen kanssaan.
Hän halusi kertoa jotain.
Louis sanoi Jamesin kertoneen,
että murhapäivänä,
kun he istuivat asunnossa,
Larry oli riidellyt yhden tyypin kanssa.
Se oli Joey.
Larry suuttui ja löi Joeyta niin, että tämä kaatui.
Häneltä lähti taju.
James sanoi: "En palaa vankilaan."
Hän haki keittiöstä veitsen -
ja puukotti Joeyn kuoliaaksi.
Hän kertoi siitä Louielle -
ja myönsi tappaneensa hänet.
Hän kertoi myös, että Joey oli yhä asunnossa,
kun hän tilasi pannareita ja söi ne ongelmitta.
Sitten he veivät ruumiin New Jerseyyn.
Todisteet osoittivat, että he toimivat harkitusti.
Hyökkäys johti Joeyn kuolemaan, vaikka heillä oli omat roolinsa.
Kaksi ihmistä voi olla vastuussa yhden ihmisen kuolemasta.
Lopulta James meni oikeuteen ensin.
LOKAKUUN 18. 2018 2 VUOTTA JOEY COMUNALEN MURHAN JÄLKEEN
James Rackoverin oikeudenkäynti alkoi Manhattanilla.
Pat oli siellä joka päivä.
Hän täytti oikeussalin perheenjäsenillä ja ystävillä.
Kaikki veljeskunnan jäsenet, ystävät kotoa, kollegat -
ja työkaverit tulivat tukemaan Joeyta.
Monet tukivat meitä. Se oli uskomatonta.
James Rackoveria ei tukenut kukaan. Se kertoi paljon.
Jamesin pitkän oikeudenkäynnin jälkeen -
hänet todettiin syylliseksi toisen asteen tahalliseen murhaan.
Jouduin pitämään Patista kiinni.
Minä ja komisario pidimme häntä käsivarsista, koska hän nousi ylös -
täynnä iloa siitä, että se oli ohi -
ja että he saisivat maksaa siitä, mitä tekivät hänen pojalleen.
Olin heidän puolestaan hyvin iloinen.
Kun näin Jamesin,
ajattelin vain, että toivottavasti hänen painajaisensa oli vasta alussa.
Minun painajaiseni -
kestäisi häntä kauemmin.
James Rackover sai 28 vuoden tuomion,
jota hän kärsii yhä.
Tietä. Herra Comunale. -Selvä.
Tulos ilahdutti meitä. Halusimme vain sen päättyvän.
Haluan kiittää Manhattanin syyttäjää uskomattomasta työstä,
kellon ympäri työskennellyttä NYPD:tä -
ja kaikkia tuestaan.
Perhettäni, ystäviäni…
Larry näki, että tuomion mahdollisuus -
oli hyvin korkea.
Larry myönsi syyllisyytensä välttääkseen oikeudenkäynnin.
Hän teki sopimuksen toisen asteen murhasta ja sai 23 vuotta.
Helmikuussa 2019 Max Gemma myönsi syyllisyytensä rikoksen peittelyyn -
ja sai kuusi kuukautta vankeutta.
Lehdet kirjoittivat, että hän sai loistosopimuksen.
Olen samaa mieltä. En tiedä sen syytä.
En tiedä miksi,
mutta hän elää se tunnollaan.
Max Gemma tietää enemmän asunnon tapahtumista.
Joka rikospoliisilla on erityinen tapauksensa.
Olen palvellut 19 vuotta poliisina,
ja tämä on minun erityinen tapaukseni.
Opin paljon Joeysta -
ja siitä, miten ystävät ja perhe rakastivat häntä.
Pat kaipaa Joeyta joka päivä kuin se olisi tapahtunut silloin.
Hän -
rakastaa Joeyta tavalla, johon voin samaistua,
koska kun hän puhuu Joeysta -
ja tyttärestään,
he ovat hänen kaikkensa, ja omat lapseni ovat sitä minulle.
Ajattelemme häntä joka päivä.
Yritämme vain -
pitää hänen muistonsa elossa,
ja kerron joka päivä tyttärenpojalleni, että hän on Joey-eno.
Hänen ystävänsä ottivat tatuoinnin, jossa on numero 9.
Se oli hänen numeronsa.
On ironista, että sanoin hänelle aina -
maksavani hänen opintonsa kahdella ehdolla.
Hänen piti valmistua neljässä vuodessa eikä ikinä ottaa tatuointia.
Hän ei ottanut sellaista mutta minä otin.
Se oli minusta hieno tapa olla hänen kanssaan joka päivä.
Minä olenkin.
ENSI JAKSOSSA
Puhelin soi. Jeff kysyi: "Onko Irene kanssasi?"
Hän sanoi tämän kadonneen kello 12.
Kaikki olivat yhtäkkiä ymmällään,
koska rouva oli kadonnut.
Irene Silverman oli 82-vuotias fiksu nainen.
Hän oli seurapiireissä, ja jos hän piti jostakusta, tämä kuului perheeseen.
Tiesimme, että eräällä äidillä ja pojalla oli Irene Silvermanin henkilökortti.
Tutkimme heidän taustansa. Heidän hirmutekojaan ei voinut uskoa.
Emme tiedä hänestä. Olemme viattomia. Voimme todistaa sen, jos annatte.
Se ei ollut äidin ja pojan suhde.
He pitivät toisiaan kädestä.
He tuijottivat toisiaan silmiin.
Ei helvetissä.
Kuulustelin poikaa.
Hän otti yhtäkkiä kiinni kaulastani.
Tunsin hänen sydämensä hakkaavan.
Hän sanoi: "Tämä on panttivankitilanne."
Luulet tuntevasi minut muttet tunne.
Tekstitys: Petri Nauha muttet tunne.