НА ОСТРОВІ МАНГЕТТЕН
РОЗСЛІДУВАННЯМ УБИВСТВ ЗАЙМАЮТЬСЯ ДВІ СЛІДЧІ ГРУПИ:
ПІВНІЧНИЙ МАНГЕТТЕН І ПІВДЕННИЙ МАНГЕТТЕН.
ВОНИ РОЗСЛІДУЮТЬ НАЙЖОРСТОКІШІ Й НАЙЗАПЛУТАНІШІ ВБИВСТВА.
ЦЕ ЇХНІ ІСТОРІЇ.
Є ситуації, у яких сподіваєшся ніколи не опинитися.
Про те, що сталося в тому номері, неможливо забути.
Я прийшов на зміну нічним менеджером у «Сохо Хаус»
у четвер, 9 грудня 2010 року.
«Сохо Хаус» — приватний клуб,
виключно для представників мистецтва, кіно та музичної індустрії.
Не для широкого загалу.
За кілька годин зміни,
коли я переглядав свій список справ на вечір,
мені подзвонили й повідомили, що в гості
сильний витік води в номері.
Ми почали шукати джерело витоку,
що, зрештою, привело мене в кімнату Сільві.
Сільві Каше була молодою дизайнеркою купальників,
яка працювала з такими брендами, як Victoria's Secret і Tommy Hilfiger.
Це була перспективна дизайнерка
з великим майбутнім.
Вона була ідеальною гостею «Сохо Хаусу».
Ми постукали. Відповіді не почули.
Я відчинив двері.
А тоді побачив Сільві у ванні, під водою.
Я вирішив одразу кинутися до неї й витягнути її з ванни.
Я її трусив. Розмовляв із нею.
Шукав пульс і не відчував його.
Потім почав робити непрямий масаж серця.
Я наказав колезі подзвонити на 911,
поки сам намагався її реанімувати
й кричав, щоб вона повернулася до тями.
Так.
Наше завдання — забезпечити вам спокійний сон.
Сім'ї важливо знати, хто вбив їхнього родича.
Співчуття жертвам — ось що найважливіше.
Я завжди любив зазирати за лаштунки.
Що насправді сталося?
Хочеться дізнатися правду.
Що детективи й роблять.
Твій інстинкт — допомагати людям.
У Нью-Йорку поліція Нью-Йорка…
найкраща.
УБИВСТВО: НЬЮ-ЙОРК
9 ГРУДНЯ 2010 РОКУ
3:00
Ніч була прохолодна.
Було тихо. Нічого не відбувалося.
Задзвонив телефон.
На іншому кінці був молодий сержант із шостої дільниці.
Він сказав: «Я хочу попередити.
У нас мертва молода жінка у ванні в "Сохо-Хаусі".
Схоже, вона потонула».
Я питаю: «Її оголосили померлою?» — «Так».
І він каже: «Думаєте, це проблема?»
А я: «Це проблема».
Бо самому у ванні доволі важко втопитися.
«Ми в дорозі. Перекрийте все».
Детективи поліції Нью-Йорка працюють
з 8:00 до 1:00 у дві зміни.
Але о 1:00 злочини не припиняються. Злочинність не вщухає ні вдень, ні вночі.
Тож у нас є так звана нічна варта.
Ви виходите й виконуєте роботу детектива, а вранці передаєте її іншим.
Мангеттен розділений на два райони: Північний та Південний.
Я був у нічній варті Південного Мангеттену.
Я сова. Я народився посеред ночі.
Я це любив.
Кажуть: «Після півночі нічого хорошого не стається».
Це правда.
«Сохо Хаус» — дуже ексклюзивний, елітний клуб.
Не кожен може зайти й сказати: «Я хочу стати членом».
Є процедура перевірки, її проводять лише за рекомендаціями.
Він елітний. Дуже.
Я б там не зміг зупинитися — така реальність.
Коли ми приїхали до «Сохо Хаусу», там була швидка, поліція та ми.
Небагато людей.
Номер був невеликим.
Там було велике ліжко,
а буквально в метрі від нього —
величезна ванна у формі чаші.
Менеджер готелю витяг жінку з ванни.
Ми дізнались особу жертви.
Це була Сільві Каше — 33-річна жінка.
Вона лежала на спині біля ванни.
На ній був светр,
трусики й годинник «Ролекс».
Зазвичай у ванну в цьому не лягають.
А я підозріливий.
Я не довіряю мертвим у ваннах.
На столі було кілька упаковок від пігулок. Здається, антидепресантів.
У неї було передозування й вона потонула у ванні?
Ніхто не знає.
Я подзвонив командиру шостої дільниці.
Детективні групи округу охоплюють усю територію цього географічного району.
Томмі Джонс, Боббі Моллер — надійні детективи, яких я давно знаю.
Вони приїхали на місце злочину.
Ми мали арешт напередодні ввечері й працювали допізна.
Тож ми відповіли на виклик у «Сохо Хаус».
Це дуже незвично.
Ти не очікуєш, що щось станеться з такими клієнтами.
Сержант нічної варти Піт Пануччо коротко нас поінформував.
Це було підозріло, але ми не знали, із чим маємо справу.
Шукаєш кров. «Є кров?» Крові нема.
У неї на руці була рана, схожа на укус, і це було дивно.
Коли таке трапляється, телефонують відділу вбивств.
Вони виконують за вас чимало роботи й усіляко допомагають.
Один із них — детектив Ел Тітус, чудова людина.
Я працював із ним над багатьма справами. Він працює сумлінно.
Над цією справою працювала команда детективів.
Справа була важлива, тому що це був елітний клуб.
У ній фігурувала знаменитість.
Це означало втручання преси
й додатковий стрес,
щоб ми якомога швидше знайшли відповіді.
Криміналісти почали фотографувати місце злочину,
знімати відбитки з ванни
й брати зразки ДНК з ванни й крану у ванні.
Серед усього я помітив на підлозі мокрі шкарпетки.
І не ті шкарпетки, які носять модні жінки.
Це були сірі чоловічі шкарпетки.
Ми такі: «Гаразд. Що сталося? Що таке? З ким вона була?»
Одним із перших ми поговорили з Браяном Альваресом —
нічним менеджером готелю «Сохо Хаус».
Детективи запитували: «Що сталося?
Хто така Сільві? Вона була з гостем?»
І хронологію подій: коли я ввійшов до номера й побачив Сільві у ванні.
Нам сказали, що вона зареєструвалася зі своїм хлопцем Ніколасом Бруксом
десь о 00:30.
Сільві та її хлопець Нік тієї ночі зареєструвалися в готелі
незадовго до початку моєї зміни.
Перевага «Сохо Хаусу» в тому,
що в них купа камер спостереження.
І ми швидко переглянули відео.
Сільві здавалася трохи виснаженою, вона була втомленою.
Сільві сказала моїй колезі, що вона випила снодійне
і їй погано, тож вона потребувала супроводу до номера.
Ніколас їх зареєстрував,
і працівник готелю сказав «Я відведу вас до номера».
На відео видно, як Сільві Каше допомагають піднятися нагору.
А також те, що Ніколас Брукс кілька разів після реєстрації
заходив і виходив з готельного номера. Це було трохи дивно.
На відео також видно,
що Ніколас Брукс востаннє покинув номер о 2:18.
А о 2:51 менеджер прийшов перевірити витік.
Я спитав Браяна Альвареса, чи він бачив Ніколаса Брукса
після того, як знайшов Сільві Каше.
Я пояснив детективам, що його вже не було. Він вийшов.
Вона заселилася з хлопцем, і його там уже не було.
Він вийшов із готелю,
і все почало нагадувати місце злочину.
Тож так, було підозріло. Слід було з'ясувати, куди він подівся.
Нашим пріоритетом було знайти хлопця.
Ми збиралися поїхати обшукати бари на районі.
Десь о 5:30 я стояв у вестибюлі.
Він зайшов просто через вхідні двері.
Менеджер готелю каже: «Це той хлопець».
Ми глянули на нього, а в нього очі налилися кров'ю.
Він був розпатланий.
Було помітно, що він або п'яний, або під наркотою, або і те й інше.
Очевидно, що він десь розважався.
Я глянув униз, і на ньому не було шкарпеток.
Вони були в номері — на місці злочину.
Сірі чоловічі шкарпетки.
Я представився цьому молодику.
Спитав його ім'я, він сказав: «Я Ніколас Брукс».
Я спитав: «Це ви зареєструвалися в готелі із Сільві Каше?»
Він сказав: «Так». Я сказав: «Ясно, у мене погані новини.
Ми знайшли Сільві нагорі у ванні без свідомості,
мертву».
Він не засмутився.
Він не питав, що сталося.
Але, може, він поводився дивно через сп'яніння.
Я сказав: «Треба поговорити, ми хочемо знати, хто твоя дівчина.
Нам треба поїхати в офіс і з'ясувати, що тут відбувається».
Ніколас Брукс погодився піти з нами.
Я посадив його в кімнаті для допитів.
І сказав: «Ти маєш розповісти, де ти був сьогодні й що сталося».
І він просто
почав заїкатися й таке інше,
його очі заплющувалися.
Я розумів, що не отримаю чітких відповідей і з ним щось не так.
Я подумав, що йому краще трохи подрімати.
Сказав: «Ми поговоримо пізніше».
Я не хотів допитувати людину,
яка не розуміла, що я запитував чи казав.
Хоча це й затримує процес, так краще.
І він заснув.
Якби це сталося з кимось із нас, ми б утратили самоконтроль,
плакали й не могли заснути. З ним було інакше.
Спершу ми хотіли повідомити родину Сільві.
Повідомляти про смерть доволі важко.
У мене є дочки. Ти завжди думаєш про сім'ю.
Вони ще й жили у Вірджинії. Я не міг повідомити особисто, як я люблю.
Ми зв'язалися з департаментом поліції Вірджинії,
ті пішли до них,
а тоді сказали нам, що повідомили їм.
Мама подзвонила мені
просто в паніці, плачучи, й розповіла, що Сільві вбили.
Це було жахливо. Це було
абсолютно не те, що я очікував почути.
Ми із сестрою виросли в Макліні, штат Вірджинія,
передмісті Вашингтона, округ Колумбія.
Мій вітчим був на 100 % перуанцем, як і моя мати.
Отже, Сільві була дочкою двох перуанців.
Вона була амбітною, представляла культуру
й намагалася якомога більше втілити її у своїй роботі.
Я працював у Нью-Йорку,
ми проводили всі наші свята разом,
і в нас були чудові взаємини.
Я зустрічався з детективами.
Треба було впізнати сестру за фотографіями.
Завжди є надія,
що те, що тобі кажуть, — неправда.
Поки не побачиш цього.
А потім від цього повністю не оговтатися.
9:00 6 ГОДИН РОЗСЛІДУВАННЯ
З настанням ранку прийшли репортери
з телекамерами. Повсюди були вантажівки.
Зайшов мій лейтенант.
Він сказав: «Унизу цирк.
Підіть гляньте».
Квартал з одного кінця й до іншого був запаркований фургонами телекомпаній.
Коли тіло забирали, щоб відвезти на судмедекспертизу,
усі стояли з камерами.
Модельєрку Сільві Каше, 33 роки,
знайшли мертвою в шикарному «Сохо Хаусі».
Подумайте лишень.
Успішну, привабливу молоду жінку
знайшли мертвою у ванні в «Сохо Хаусі».
Це викликало зацікавленість. Я розумію.
Таблоїди на цьому наживаються.
Я був майже на всіх каналах новин.
Це додатковий стрес.
Краще б вони не дізналися про це ще годин шість чи вісім.
Це б допомогло всім просунутися з розслідуванням.
Пізніше того ранку
Ніколас нарешті прокинувся.
Він сказав: «Детективе, можна поговорити?» А я: «Звісно».
Ніколас розповів мені, що він і Сільві
зустрічалися пів року.
Їхні стосунки були нестабільними,
і це були погані стосунки.
Ніколас сказав,
що того вечора він мав прийти до Сільві на вечерю.
Він пішов туди.
У них був секс.
Після цього він запалив кілька свічок
і поставив їх на платформу узголів'я ліжка.
Вона випила снодійне.
Він пішов у душ.
А тоді почув пожежну сигналізацію.
Коли він вийшов, квартира була в диму.
Ліжко горіло.
Він кинувся до Сільві на ліжко
та, як міг, загасив вогонь.
Вогонь трохи обпалив їй волосся.
Вона сказала: «Я членкиня "Сохо Хаусу".
Тут не можна залишатися. Димом краще не дихати».
Він також згадав, що їй було важко
спускатися сходами з квартири на вулицю,
бо на неї вже почали діяти ті ліки.
Вони сіли в таксі й поїхали.
Я дуже хотів знати, як вони поводилися
й чи сварилися.
Він сказав, вона була схвильована й лаяла його всю дорогу.
«Який же ти торчок. Ти спалив мені квартиру».
Вона була засмучена. Вони приїхали в «Сохо Хаус».
Він сказав: «Ми пішли в номер, менеджерка вклала її в ліжко.
Вона говорила про те, щоб прийняти ванну.
Я хотів щось поїсти,
тому пішов у ресторан нагорі й замовив їжу».
Він повернувся до номера й сказав Сільві, що піде їсти.
Я кажу: «Добре, а вона збиралася прийняти ванну, так?»
Він каже: «Не знаю. Я пішов».
«Ви торкалися ванни?
Ви наливали їй воду?
Може, ви їй допомогли набрати ванну?»
Він каже: «Ні. Вона ще лежала в ліжку».
За словами Ніколаса, він вийшов із готельного номера.
А потім він пішов із готелю провести час у сусідньому барі
з хлопцем, якого він щойно зустрів у вестибюлі, на ім'я Девід Райлі.
Поки не повернувся в готель, де ми його побачили.
Я запитав його: «Ви зробили щось із Сільві
до того, як пішли із цим хлопцем?»
Він сказав: «Ні».
У його голосі не було ні занепокоєння, ні хвилювання, що в нього проблеми.
Він був просто холодним, як камінь.
Мені здалося, що він щось зробив.
Але тоді ми точно не знали, що сталося в тому номері.
Отже, Ніколаса залишили на деякий час у відділку.
Ми перемкнулися на Девіда Райлі,
з яким, якщо йому вірити, проводив час Ніколас Брукс.
11:00 8 ГОДИН РОЗСЛІДУВАННЯ
Я почув стукіт у двері.
Він був гучним.
Я кинувся з ліжка до дверей.
Відчинив. На порозі було двоє детективів.
Вони спитали: «Знаєте Ніколаса Брукса?» А я їм: «О!
Так, я познайомився з ним учора. Ми пили».
І вони повідомили мені, що дівчину знайшли мертвою
у ванні в «Сохо Хаусі»
й що Ніколас Брукс — її хлопець.
Детективи хотіли, щоб я прийшов поговорити з ними.
2:18 ВІСІМ ГОДИН ДО ЦЬОГО
Того вечора бар «Сохо Хаусу» зачинявся,
а я ще був у настрої гуляти.
Тож я зупинився біля рецепції.
Якийсь хлопець вийшов із ліфта.
Він сказав працівнику рецепції: «Я шукаю, де б випити.
Бар зачинився. Знаєте, де можна випити?»
Працівник рецепції глянув на мене,
тоді на нього та сказав: «Він іде випити. Ідіть із ним».
Я спитав: «Хочеш?» А він: «Так, чому б ні».
Ми прийшли до бару й почали пити й розмовляти.
Він почав розповідати про свою дівчину, базікати про своє вічне кохання до неї.
І розповів про пожежу в їхній квартирі.
Сказав, що його дівчина спала в номері готелю.
«Подзвоню дівчині й перевірю, чи з нею все гаразд».
Він набрав номер, а телефон дзвонив і дзвонив.
Він сказав: «Вона не бере».
А я: «Ну звісно, вона ж спить».
Він сказав, що йому вже час, ми попрощалися, і він пішов.
Нічого незвичайного.
Це підтвердило історію Ніколаса Брукса.
Принаймні, здавалося, про це він не збрехав.
І ще залишалася ймовірність, що це було самогубство.
ШОСТА ДІЛЬНИЦЯ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ МІСТА НЬЮ-ЙОРК
Мені треба було дізнатися, ким була Сільві Каше.
Яким був її душевний стан?
Я опитав її рідних і друзів
і знав, що вони на емоціях.
Мені сказали, що вона була в депресії.
Я познайомилась із Сільві Каше у 2009 році.
Вона найняла мене стажисткою в «Купальники Енн Коул».
Коли Сільві найняла мене, ми одразу порозумілися.
Ми ходили в ресторани, пили вино й просто балакали.
Сільві була для мене подругою, начальницею, наставницею.
Я її поважала та вважала геніальною.
У 2006 році вона випустила власну лінійку.
Про неї писали в журналах «Воґ», «Інстайл», «Спортс Іллюстрейтед».
Наша родина святкувала кожне досягнення.
Ми дуже нею пишалися.
Мрія кожного дизайнера — запустити власну лінійку.
На жаль, Сільві довелося розпустити компанію
через економічну кризу 2008–2009 років.
У її інвестора були інші інвестиції у світі,
і люди були дуже обережні з новими інвестиціями.
Їй довелося повернутися до «Енн Коул». Вона любила там працювати.
Ми чудово проводили час, але я відчувала, що це крок назад.
Гадаю, вона думала про це щодня.
Думаю, у неї був сильний стрес. Вона дуже хвилювалася.
Тож вона пила ліки, які допомагали поліпшити її життя та продуктивність.
Мене спитали, чи Сильві мала суїцидальні наміри.
Відповідь була категоричною й негайною: «Абсолютно ні».
Невдача закриття «Сайла Клоузінг» спричинила депресію і смуток,
але не паралізувала її.
У неї завжди був план на майбутнє.
Поки ми працювали в «Енн Коул»,
ми ходили в друкарню й вибирали принти для «Енн Коул».
І вибирали якісь для «Сайли».
Компанія не була мертвою, лише на паузі.
Розмова зі її стажеркою Гезер виявилася вкрай цікавою.
Вона дала мені дуже конкретну інформацію
про стосунки Сільві й те, з ким та зустрічалася.
Десь у 2008 році Сільві розірвала заручини.
Вона припинила стосунки з нареченим,
бо їй було занадто важко
поєднувати їх зі своєю діяльністю.
Після цього Сільві трохи зустрічалася з хлопцями.
Ніколаса вона вперше зустріла в червні 2010 року,
коли гуляла з друзями й відвідувала нічні клуби.
Незабаром вони пішли на прогулянку біля її будинку в Сохо.
Її собаку Пеппер збила машина.
Ніку довелося підняти її із землі та загорнути в пальто.
У ту мить він був поруч із нею.
Вона була в розпачі.
Я думаю, що ця травма поєднала її з ним.
Якби не це, навряд чи вона б із ним зустрічалася, бо він був дуже молодим.
Їй було 33, а йому, здається, 24.
Вони почали проводити майже кожен день разом. Він ночував у неї.
По суті, це була та ситуація, коли хлопець постійно в дівчини.
Але десь за два місяці з'явилися червоні прапорці.
Вона не могла зрозуміти, чому він не мав роботи.
Її почало діставати те, що він весь день курить траву,
не працює.
Пам'ятаю, вона скаржилася на те, що завжди за все платила.
Вона назвала його дитиною.
Її друзі казали: «Подруго, кинь цього хлопця.
Порви з ним. Він тебе пригнічує».
І вона порвала з ним. Гадаю, їй було важко.
Останній спогад про неї в мене залишився від ранку перед її смертю.
«Він просить побачитися з ним.
Я зустрінуся з ним у мене, ми посидимо на сходах.
Схоже, у нього є для мене лист. Але наверх я його не пущу».
Знаючи, що Ніколас Брукс і Сільві Каше зустрілися в її квартирі,
й наскільки бурхливими були стосунки,
я відчував, що щось не так.
Ми мали піти в ту квартиру
й подивитися, що сталося вночі.
Коли ми зайшли у квартиру,
були чіткі докази того, що сталася пожежа.
Відчувався запах диму.
Ліжко згоріло.
На ліжку була копиця горілого волосся.
Тієї ночі дійсно сталося те, про що Ніколас Брукс розповідав Томмі.
А потім ми дізналися про записки, які вони залишили одне одному.
Вона казала йому: «Якщо не будеш романтичнішим,
тебе більше не буде в моєму житті».
У неї був довгий список запитів
із такими простими вимогами, як «обійми мене після сексу»,
«води мене на побачення», «якщо щось використав, заміни».
«Не кури траву весь день». «Не пий весь день».
Вона, по суті, майже як мати казала йому:
«Або ти береш себе в руки, або з цього нічого не вийде».
ДОРОГА СІЛЬВІ, МЕНІ ШКОДА
У записці Ніколаса були прохання пробачити йому,
обіцянки бути кращим, прохання не кидати його.
З ЛЮБОВ'Ю — НІК
Це стало для нас прикладом того, на що вона постійно попадалася.
Була ще одна записка, у якій вона написала,
що підозрює його в крадіжці її грошей.
Ми знайшли банківські виписки Сільві Каше.
Він замовляв повій з її кредитної картки.
На мій погляд, він був абсолютно безсоромним,
думаючи про повій та оплачуючи їхні послуги її грошима.
А тоді ми знайшли імейл,
який ми назвали «Пішов ти».
ТЕМА: ПІШОВ ТИ СІЛЬВІ — НІКОЛАСУ БРУКСУ
Вона написала його Ніку й була дуже засмучена.
Написала: «Я все дізналася. Я знаю, що ти робиш.
Я пожаліюся на тебе в поліцію та в банки».
ЗАПЛАТИШ, БЛЯХА
Це точно породжувало певний мотив.
Це могло стати поштовхом —
змусити його вирішити її вбити
Ми оглянули її житловий будинок, спробували з'ясувати,
чи міг хтось того вечора щось чути.
Один із сусідів сказав, що чув сварку.
Чув чийсь плач і багато гучних звуків,
наче хтось впав на підлогу абощо.
Бійки та сварки, вогонь.
А за кілька годин Сільві Каше знайшли мертвою.
Почала вимальовуватися певна картина.
Ми подумали: «Це може бути вбивство,
але ми не можемо звинуватити людину, маючи неповну картину».
Ми все одно мали перевірити все до найменших дрібниць.
Ми почали вивчати минуле Ніка.
Це додало нашій картині кольорів.
Ми дізналися, що він живе з грошей трастового фонду.
Його батько, письменник-композитор Джозеф Брукс,
написав пісню до фільму «Ти осяюєш моє життя»
й здобув премію «Оскар». Це була відома пісня.
Гадаю, це найгірша пісня всіх часів.
Її крутили по радіо на кожній станції, цілодобово.
Ти освітлюєш моє життя
Я такий: «Боже».
Хоч він був відомий завдяки цій пісні,
у нього був і темний бік, яким він також славився.
У 2008 році я був у 19-й дільниці.
Я був другим у детективній групі.
Частково моя робота полягала в перевірці всіх скарг, що надходили.
Мені почало траплятись ім'я Джо Брукса.
Я бачив багато скарг на зґвалтування.
Цими справами займається відділу особливих жертв.
Зрештою я подзвонив у цей відділ.
Я спитав: «У нас що, у межах 19-ї дільниці розгулює
божевільний ґвалтівник, і мені слід про це хвилюватися?»
А вони: «Це серійний ґвалтівник.
Зараз триває розслідування».
Прокурор округу Мангеттен пред'явив Джозефу Бруксу обвинувачення
в 91 випадку зґвалтування.
Джозеф Брукс розміщував рекламу на крейґслісті.
Він пропонував перспективним акторкам
пройти навчання в лауреата премії «Оскар».
Він переконував їх прийти до нього додому.
Тоді накачував їх наркотиками й робив що хотів.
Джозефа Брукса обвинуватили в сексуальному насильстві над багатьма жінками,
і він чекав суду.
Знаючи історію Джозефа Брукса,
я задумався, чи я маю справу
з таким самим типом людини в особі Ніколаса Брукса.
Що стосується характеру, яблуко, мабуть, не далеко падає від яблуні.
15:00 13 ГОДИН РОЗСЛІДУВАННЯ
Під час перевірки ми також дізналися, що батько Ніколаса
надав йому квартиру, коли той навчався в школі.
Батько наймав йому екскортниць.
Він навчився в батька, як знімати повій,
бо його батько це робив.
Між ним та його батьком були дуже дивні взаємини,
але ми також дізналися, що батько його трохи контролював
через гроші.
Джозеф Брукс поставив Ніколасу умову,
що той не може контактувати зі своєю матір'ю та сестрою.
А коли дізнався, що Ніколас зв'язався з матір'ю,
Джозеф виключив його із заповіту й трастового фонду
десь у 2009 чи 2010 році.
І ось цей молодий чоловік опинився у світі
без будь-яких фінансових засобів, до яких він звик.
Якщо він хотів грошей,
йому треба було або працювати, або доїти когось.
Коли він був із Сільві, у якої були гроші, вона йому відмовила.
Можливо, він відчув, що лафа закінчилася, й що він має щось зробити,
бо вона лякала його поліцією.
БАЖАЮ ВЕСЕЛО ПРОВЕСТИ ЧАС У ТЮРМІ
Від таких справ підскакує адреналін.
Мабуть, я тоді не спав десь добу. Утома не відчувається.
Динаміка справи спонукає вас рухатися вперед.
Ми всі повернулися до шостої дільниці.
Ми мали переглянути всі докази,
тож почали знову переглядати відео з камер спостереження
й звертати увагу на хронологію подій.
НІКОЛАС БРУКС
Ми щось пропустили, чогось ми не бачимо?
Ми пересвідчилися, що Ніколас Брукс вийшов із готелю о 2:18,
а потім спустився у вестибюль і зустрів Девіда Райлі.
До того як менеджер прийшов перевірити витік о 2:51,
ніхто інший у номер не заходив і не виходив із нього.
Нам потрібні були докази того, що коли Сільві померла, Ніколас був у номері.
Ми отримали доступ до телефонних записів готелю,
й алібі Ніколаса Брукса посипалося.
Коли ми почали вивчати записи дзвінків на рецепцію,
ми зрозуміли, що він не просто пішов о 2:18.
Перш ніж він пішов, на рецепцію подзвонили,
і це вже було дуже цікаво.
Ми побачили, що з готельного номера нижче подзвонили
щодо витоку о 2:11.
Ми перевірили записи про використання картки для входу в номер,
вони свідчили, що Ніколас Брукс перебував у номері
під час витоку.
Вода лилася через край і вже була на підлозі.
Вона вже просочувалася в інші номери.
Він був там, коли вона була у ванні.
Він весь той час нам брехав.
У цій справі розтин
показав нам набагато більше про те, що сталось із Сільві.
Важливими знахідками під час розтину
були відбитки пальців на шиї та синці.
А ще в неї були петехіальні крововиливи під повіками.
Це означає, що їй, мабуть, ускладнили кровообіг
у зоні шиї.
А повні води легені свідчили про те, що вона була жива, коли потонула.
І, звісно, результати токсикології
показали, що всі рівні ліків у її організмі відповідали терапевтичним.
Це були рецептурні ліки.
Не було жодних ліків, якими б вона могла передозуватися.
Отже, це точно не самогубство й точно не нещасний випадок.
Причина смерті — убивство.
Ми також отримали звіти про ДНК.
У ванні знайшли ДНК, вона належала Ніколасу Бруксу.
ДНК-профіль на ванні може нічого не означати.
Він був у номері, міг скористатися ванною.
Але він категорично заперечував, що підходив до ванни.
Ми вважаємо, усе було так: коли вони нарешті прийшли в «Сохо Хаус»,
у них була якась сварка.
Одне призвело до іншого, і тоді він не витримав.
Брукс схопив її за шию,
штовхнув у ванну й тримав під водою.
Вона вдихнула воду.
І потонула.
А тоді він її душив.
Ніколасе, ти задушив свою дівчину?
-Ти це зробив, Ніку? -Ти вбив Сільві?
Ми заарештували Ніколаса Брукса.
А тоді перевозили його до центрального розподільчого пункту.
Він сказав мені: «У мене є гроші».
Я подумав: «Він хоче мене підкупити?», а тоді спитав: «Як це — у тебе є гроші?»
Він каже: «Є, але я не зможу до ранку їх дістати».
А я кажу: «Тепер тобі не потрібні гроші».
А він: «Ну, мені треба буде заплатити за захист».
А я: «Який захист ти маєш на увазі?»
А він: «Ну, від білих расистів».
Я йому: «Чому?» А він: «Я великий фанат "Оза"».
Гадаю, він мав на увазі серіал «Оз».
А я сказав: «Ти не потрапиш в "Оз".
Тебе везуть у центральний розподільчий центр».
Я зрозумів, що він не знав, що таке життя
і як усе працює.
Мені це було дивно.
Тоді його забрали до виправної установи, і це була наша остання розмова.
Після арешту Ніколаса Брукса
ми дізналися, що його батька мали судити,
але він наклав на себе руки.
КОМПОЗИТОР УКОРОТИВ ВІКУ НА ТЛІ ЗВИНУВАЧЕНЬ У СЕКСЗЛОЧИНАХ
Адвокат Джозефа Брукса взяв справу Ніколаса Брукса.
КРИМІНАЛЬНИЙ СУД
7 ЧЕРВНЯ 2013 РОКУ ПОЧАТОК СУДУ
Захист стверджував, що Сільві страждала від депресії.
Вона приймала ліки.
А тоді сталося передозування й вона потонула у ванні.
Її мати й батько прилетіли з дому у Вірджинії,
щоб глянути в очі Ніколасу Бруксу.
Я не бачила розкаяння. Він не глянув ні на мене, ні на чоловіка.
Він не дивився на нас. Йому було байдуже.
Моя сестра була неймовірною людиною.
І цей паразит суспільства абсолютно необґрунтовано
забрав її життя.
Він має заплатити за життя моєї доньки, за її прекрасне життя.
Нам подзвонили з офісу прокурора, що суд закінчився.
Ніколаса Брукса визнали винним і засудили до 25 років позбавлення волі.
25 РОКІВ УВ'ЯЗНЕННЯ ДЛЯ «ЩУРА», ЯКИЙ УБИВ СІЛЬВІ
Мені дуже шкода родину Каше.
Вона не мала загинути.
Люди мали носити її купальники. Вона мала прославитися в індустрії моди.
Нью-Йорк любить її, вона — сам Нью-Йорк.
Моя сестра додавала радості в життя.
Я й інші навколо неї ставали кращими
й досягали більшого завдяки тому, що вона була поруч.
Я сумую за щастям і світлом, яке вона приносила.
Вона була така мила й просто прекрасна людина.
Вона назавжди залишиться моєю наставницею.
Справа Сільві була останньою моєю справою як детектива.
Невдовзі я пішов на пенсію.
У мене дві доньки.
Тож це б'є по серцю.
Забрати чиєсь життя й бути таким холоднокровним після цього…
Може, це через його виховання,
але це не виправдання для вбивства,
особливо коханої людини.
У квітні 1989 року стався гучний випадок із бігункою в Центральному парку.
Бігунку зґвалтували, вона зазнала серйозного насильства.
Справа була гучна, адже стосувалася Центрального парку
й була пов'язана із жахливим злочином.
Засудили п'ятьох молодиків.
Їх називали «п'ятірка із Центрального парку».
Учинену несправедливість слід було виправити,
але це не вся історія.
Були й інші жертви, яких ми пов'язали зі справою про бігунку.
Він змусив її вибирати. «Очі чи діти?»
«Твої очі чи діти?»
Я не чула, щоб хтось зі злочинців казав таке.
Він почав різати під і над очима.
Він був одержимий насильством.
Це був гарний погожий день. Ти й не очікуєш, що це станеться в такий час.
У всіх є справа, яка їх переслідує. Ця справа мене переслідувала.