MANHATTANIN SAARELLA ON KAKSI RIKOSPOLIISIRYHMÄÄ,
JOTKA TUTKIVAT MURHIA, MANHATTAN NORTH JA MANHATTAN SOUTH.
NE TUTKIVAT JULMIMPIA JA VAIKEIMPIA MURHATAPAUKSIA.
NÄMÄ OVAT HEIDÄN TARINANSA.
Wall Streetin pankkiiri, joka lenkkeili Central Parkissa -
on sairaalassa.
Hänet oli jätetty kuolemaan.
Huhtikuussa 89 tapahtui Central Parkin lenkkeilijätapaus.
Tapaus oli iso Central Parkin -
ja rikoksen kauheuden takia.
Uhrille, Trisha Meilille, tehtiin seksuaalista väkivaltaa.
Hänet jätettiin kuolemaan ja hakattiin niin, että hän vajosi koomaan.
Se aiheutti suoranaista kauhua.
Poliisi uskoo jengin kohdanneen hänet täällä -
ja raahanneen hänet metsään.
Mikä ihmisiä vaivaa?
En ikinä lenkkeile täällä iltaisin.
NYPD vaikutti menettäneen hallinnan.
Vuonna 1989 huumeet ja väkivalta -
olivat urallani minulle täysin uutta.
Nukuin peloissani siinä asunnossa.
Olin yksin. Nukuin ase tyynyn alla.
Minut on ryöstetty 8 kertaa ja pahoinpidelty kolmesti.
Ihmiset halusivat poliisin korjaavan -
ratkaisemattoman rikoskriisin -
ja halusivat päitä vadille.
Paineet tapauksen ratkaisemiseksi olivat kovat.
Viisi nuorta miestä pidätettiin. Pojat saivat raiskaussyytteen.
Heitä sanottiin Central Parkin viisikoksi.
Kontrasti varakkaan nuoren valkoisen blondin -
ja nuorten mustien ja latinomiesten välillä,
jotka olivat puistossa ja joita syytettiin heti,
osui valtavaan rotujen ja ennakkoluulojen hermoon.
Viisi miestä tuomittiin -
seksuaalisesta väkivallasta Trisha Meiliä kohtaan.
Mutta jotkut epäilivät, oliko oikeus toteutunut.
Fyysisiä todisteita poikia kohtaan ei ollut yhtään.
Jossain voi olla raiskaaja, joka on iskenyt tai voi iskeä pian.
CENTRAL PARKIN PELKO ISKEE JÄLLEEN
Central Parkin lenkkeilijän tapaus ei alkanut Trisha Meilistä.
Muiden uhrien tarinoista ei tiedetä mitään,
ja ne pitää kertoa.
Kamera käy.
Me varmistamme, että kaikki voivat nukkua öisin.
Perheen on saatava tietää, kuka murhasi heidän sukulaisensa.
MANHATTANIN MURHARYHMÄT
Tärkeintä on osoittaa myötätuntoa uhreille.
Olen aina halunnut kurkata verhon taakse. Mitä tapahtui oikeasti?
Haluamme selvittää totuuden.
Rikospoliisit tekevät niin.
Haluamme vaistomaisesti auttaa ihmisiä.
New Yorkin NYPD…
Se on paras.
HENKIRIKOKSIA: NEW YORK
KESÄKUUN 14. 1989 2 KUUKAUTTA CENTRAL PARKIN HYÖKKÄYKSESTÄ
KELLO 17.30
Olin seitsemänvuotias.
Äiti tilasi kiinalaista ruokaa.
Oveen koputettiin.
Oletin ruoan tulleen.
Avasimme oven, ja siellä oli mies.
Hän kysyi isännöitsijää. Sanoimme, ettei hän ollut paikalla.
Hän tuli sisään,
työnsi minut sivuun ja sulki oveen.
Hän pyysi rahaa.
Äiti tarjosi koruja ja rahaa.
Äiti piteli pikkusiskoani Amandaa.
Hän oli aggressiivinen. Näin, että äitiä pelotti.
Sitten aloimme itkeä.
Olimme ymmällämme tapahtumista.
Hän tarttui äitiin ja kysyi:
"Silmät vai lapset?"
Hän pakotti äidin valitsemaan.
Hän teki päätöksen. Sen jälkeen en enää nähnyt häntä.
Olen entinen NYPD:n poliisikapteeni. Palvelin 31 vuotta.
Halusin West Pointiin mutta sain high schoolissa kemiasta vain 40 prosenttia,
joten minusta tulikin poliisi. Se oli toinen vaihtoehtoni.
Kesällä 89 olin komentajana -
Manhattan Northin 5. rikosdivisioonassa.
Olin menossa illalliselle, kun hakulaitteeni soi.
Keskus sanoi: "East 97th Streetillä tapahtui murha."
Se siitä illallisesta.
Menin paikalle.
Uhri oli raiskattu, ja häntä oli puukotettu.
Hänet oltiin viety St. Luke'sin sairaalaan.
Lääkärit yrittivät pelastaa hänet, mutta hän oli jo kuollut.
Hän oli Lourdes Gonzales,
kolmen lapsen 24-vuotias äiti.
Verta oli seinillä, lattialla -
ja yhden makuuhuoneen sängyllä.
Etsimme veristä veistä löytämättä mitään.
Tutkimme asunnon, makuuhuoneen, käytävän -
ja pihan tuloksetta.
Kun hänen kimppuunsa käytiin, Lourdes oli asunnossa -
kahden pojan ja vauvan kanssa.
Hänen kumppaninsa, joka oli asunnon isännöitsijä,
oli mennyt Bronxiin.
Kun hän palasi kotiin, kerroimme tapahtuneesta.
Hän oli shokissa.
Hän tärisi.
Useat puukoniskut viittasivat intohimorikokseen.
Tutkimme siis kumppania.
Riitelivätkö he?
Poliisit kuulustelivat häntä.
Hänellä oli selitys sille, missä hän oli ollut -
koko sen ajan, joten hän pääsi epäilyksistä.
Tony sanoi, ettei hän palaisi.
En ymmärtänyt sitä.
"Miten niin hän ei palaa?"
Muistan, kun Carlos itki.
Hän hyperventiloi ja oli tuskissaan.
Äitini oli rakastava nainen.
Hän sai minut tosi nuorena.
Hän oli noin 18-vuotias.
Muistan hänen hymynsä ja hänen naurunsa.
Rakastin hänen seuraansa.
Hän tuotti minulle iloa.
Hän oli enkeli, joka tuli isäni elämään,
jotta voisimme elää kunniallisesti ja yhdessä.
Hän tuli elämääni, kun olin kuuden. Se oli saumatonta.
Carlos oli kämppikseni ja veljeni.
Kun asuimme yhdessä, teimme kaiken yhdessä.
Hän kohteli Tonya kuin poikaansa.
Muistan, kun hän alkoi odottaa Amandaa.
Carlos ja minä innostuimme. Rakastimme häntä kovasti.
Hän oli aina rinnallamme.
Se oli perheemme dynamiikka.
Surullista kyllä, se vietiin meiltä heti, kun se tapahtui.
Rikostutkija Irma Rivera oli yksi parhaista erikoisyksikössäni.
Hän edusti lapsille äitiä, mikä auttoi saamaan heiltä tietoja.
Minulle soitettiin ja käskettiin mennä 23. piiriin,
koska minun haluttiin kuulustelevan kahta lasta.
Menin huoneeseen. Siellä oli kaksi söpöä pientä latinalaispoikaa.
He näyttivät pelokkailta.
Kun kuulustelee pieniä lapsia sellaisen kokemuksen jälkeen,
huolehdin siitä, paljonko tietoja voin saada -
hidasta vauhtia kiirehtimättä.
Lähdin piiristä ja vein heidät kauppaan 12nd Streetin ja 3rd Avenuen kulmaan.
Ostin heille karkkia ja juotavaa, ja palasimme asemalle.
Vietin heidän kanssaan aikaa ja kuulustelin heitä erikseen.
Kerroin asemalla tarkkaan tapahtumista.
Mies teki uhkavaatimuksen.
Hän sanoi: "Silmät vai lapset?"
En ollut kuullut yhdenkään rikollisen sanovan niin.
Hän sanoi miehelle:
"Ei lapsiani."
Äiti käski minun ja Carlosin -
mennä huoneeseen Amandan kanssa.
Amanda oli komerossa tyynyn kanssa.
Minä ja Tony olimme lattialla ja katsoimme ovea.
He menivät hänen huoneeseensa, ja kuulimme kaiken.
Pidimme toisistamme kiinni.
Odotimme, että äiti hakisi meidät -
tai että mies tulisi sinne.
Muistan askeleet,
kun hän käveli -
ja lähti.
Kun äiti huusi nimiämme, muistan, kun avasimme oven -
ja näimme hänen makaavan asunnon pitkällä käytävällä -
verilammikossa ja pyytävän hakemaan apua.
Kun muistelen sitä,
hän tarjoutui itse -
uhriksi.
Hän ei epäröinyt yhtään.
Lapset näkivät kauhean tilanteen.
Se murskasi heidän viattomuutensa heti.
Pojat kuvailivat miestä -
New Yorkin poliisin piirtäjälle.
Poliisit näkivät siitä, miltä hyökkääjä ehkä näytti.
Muistan hänen ihonvärinsä.
Hän oli tummaihoinen. Hänen hiuksensa olivat suorat.
He kuvailivat noin 178-senttistä ja tummaihoista latinalaismiestä.
Hänellä oli sininen raitapaita ja siilitukka.
Hän teki niille lapsille…
He olivat lapsia, ja nainen oli heidän äitinsä. Kamalaa.
Hän oli oikea paskiainen.
PÄIVÄ LOURDES GONZALESIN MURHASTA
Tänä iltana murha aiheuttaa suuttumusta ja vaarallista tappajaa jahdataan.
Hän on ihana ihminen. En voi uskoa, että hän kuoli.
Oikeuslääkärin raportin mukaan -
Lourdes Gonzalesia puukotettiin yhdeksän kertaa ja hänet raiskattiin.
Hän oli 7. viikkoa raskaana.
Se, että hän oli raskaana, pahensi oloani, koska mukana oli vielä yksi lapsi.
Pormestari Koch tarjoaa 10 000 dollaria -
raskaana olleen naisen tappajan kiinniotosta.
Hän on patologinen tappaja.
Poliisijoukkojen jokainen jäsen -
etsii häntä, ja tarjoamme palkkion.
Hän halusi tavata eilen isännöitsijän.
Hänellä oli sinivalkoinen raitapaita.
Pidimme lehdistötilaisuuden,
kerroimme, miltä hän näytti, ja käskimme ihmisten olla varovaisia.
Lisäksi toivoimme saavamme todistajan.
Lapset kuulivat hänen kysyvän:
"Silmät vai lapset?"
Kun näin raportin Lourdesista -
ja kuulin miehen sanoista ja olosuhteista…
SELVIYTYJÄ
…kun hän sanoi "silmät vai henki",
tajusin sen ja sanoin: "Hittolainen! Se on sama mies."
Seksirikosyksikkö löysi tapauksen kesäkuun 11. päivältä,
jossa rikollinen oli toiminut samoin kuin Lourdes Gonzalesin kanssa -
ja puhunut uhrille.
Yhtäkkiä poliisit tulivat puhumaan kanssani.
Minun piti kertoa heille tarinani uudestaan -
yksityiskohtaisesti.
3 PÄIVÄÄ ENNEN LOURDES GONZALESIN MURHAA
Olin brooklyniläistyttö,
asuin kaupungissa ja olin töissä collegen jälkeen.
Oli kaunis kesäpäivä, ja olin iloinen.
Kävelin Central Parkissa.
Olin nähnyt Central Parkin lenkkeilijän uutisissa.
Olin lukenut siitä lehdistä. Siitä oli kaikkialla.
Hän kauhistutti ihmisiä.
Muistan, että olin sinä päivänä hermostunut ja yritin pysyä turvassa.
En tiennyt, että joku tarkkaili minua,
seurasi minua kotiin,
soitti ovikelloa -
ja sanoi olevansa isännöitsijän poika, joka tuli tekemään korjauksia.
Olin naiivi ja avasin hänelle oven.
Hän tuli sisään.
Hän lukitsi oven, ja minä huolestuin.
Minä vastustelin.
Hän löi minua naamaan ja mursi nenäni. Silloin lakkasin vastustelemasta.
Olin hyvin varovainen,
koska näin, että hän oli hullu.
Irrottauduin kehostani ja nousin sen yläpuolelle -
katsellen alaspäin.
Jossain vaiheessa raiskauksen jälkeen -
hän kysyi: "Silmät vai henki?"
Sanoin tarvitsevani silmiäni.
Hän yritti puukottaa minua kasvoihin.
Onnekseni veitsi oli aika pieni,
joten kasvoillani oli vain reikiä, jotka vaativat tikkejä.
Hän halusi vain olla väkivaltainen.
Se oli hänestä hauskaa.
Makasin kylpyhuoneen lattialla sikiöasennossa.
Sitten hän vei rahani ja koruni -
ja sulki oven.
Sanoin itselleni, että tunsin oloni turtaksi -
ja että se tuhoaisi minut seuraavana päivänä.
"Se tuhoaa sinut."
Niin kävikin.
Miesjahti on käynnissä.
Poliisi sai hyvän kuvauksen miehestä, joka tappoi Lourdes Gonzalesin.
Hän voi olla sama mies,
joka puukotti naista tämän asunnossa East 116th Streetillä sunnuntaina.
Nainen selvisi.
Tapauksille on yhteistä -
miehen pakkomielle uhriensa silmiin.
Tiesin, että raiskaajalla oli sama toimintatapa -
ja sama ase. Hän sanoi samoin ja hankki uhrinsa samalla tavalla.
Molemmat olivat parikymppisiä naisia,
mutta toinen uhri raiskattiin ja tapettiin sen jälkeen.
MURHA
24-vuotiaan Lourdes Gonzalesin ystävät ja perhe surivat hänen kuolemaansa.
Muistan hautajaiset.
Muistan selvästi, että kirkko oli täynnä ihmisiä.
En muista puhuneeni Carlosille paljoa sen jälkeen.
Olimme silloin jo erossa.
Helppo vaihtoehto oli se,
että Carlos palaisi äitinsä perheen luo -
ja minä jäisin isän luo.
He eivät tienneet, kuka huolehtisi minusta,
eikä kukaan tainnut haluta sitä vastuuta.
Minä tunsin sen.
Talosta taloon muuttaminen oli minulle vaikeaa.
En ymmärtänyt sitä,
että siskoni meni Puerto Ricoon isoäitini kanssa.
Isäni ei ollut oikeassa mielentilassa -
hoitaakseen kaltaistani vauvaa.
Carlos oli paras kaverini. Teimme kaiken yhdessä.
Jos olisimme voineet jutella, vaikka olimme pieniä,
se olisi ollut tukijärjestelmämme.
Kaiken tapahtuneen jälkeen -
minulla on turvaton olo.
Ainoastaan äiti teki oloni turvalliseksi.
KUUKAUSI LOURDES GONZALESIN MURHAN JÄLKEEN
Heinäkuun 19. päivän iltapäivänä seksirikosryhmälle -
soitettiin uudesta raiskauksesta 19. poliisipiirin alueella.
Raiskaus tapahtui 95th Streetin ja Madisonin kulmassa lähellä Central Parkia.
Menimme sairaalaan kuulustelemaan uhria.
Raiskaus oli ollut tosi paha.
Kasvoilla ja säärissä oli haavoja.
Emme painostaneet häntä.
Liityin seksirikosryhmään, koska vain siellä -
voi todella auttaa ihmisten elämää.
Halusin auttaa uhreja.
Kasvoin New Yorkissa -
ja kuulin paljon väkivallasta.
Se on yleistä New Yorkissa,
kun niin ei käy itselle.
Olin juuri täyttänyt 20 vuotta ja kävin taidetunneilla,
kun olin kotimatkalla.
Menin hissillä ylös.
Ja…
Seisoin asuntoni ovella -
avain kädessäni.
Kuulin jonkun tulevan.
Hän hengitti oudosti.
Hengitys oli kovaa ja tiheää.
Hän käveli ohitseni,
meni kerrosta ylemmäksi ja palasi takaisin.
Kysyin, minne hän halusi mennä.
Hän ryntäsi minua kohti veitsi kädessään -
ja sanoi: "Haluan vain jutella kanssasi."
Hän piti veistä niskassani.
Päästin hänet sisään.
Hän käski minun riisuutua.
Tunsin sisälläni reaktion.
Tiesin, että minun piti pysyä tyynenä -
ja toimia rauhallisesti,
jotta selviäisin siitä.
Kun kaikki oli ohi,
hän repi puhelimen pistokkeen seinästä.
Hän sitoi minut.
Sitten hän kysyi: "Silmät vai henki?"
Sitten hän haki veitsen -
ja alkoi viiltää silmieni -
ylä- ja alapuolelta.
En kestänyt enää -
enempää.
Onneksi hän nousi ylös -
ja lähti huoneesta.
Haluan unohtaa, etten taistellut vastaan.
Sen luonnollisen reaktion -
tukahduttaminen oli uhraus,
josta en ikinä toipunut kunnolla.
Se on kestänyt -
kauan.
TERVETULOA 20. POLIISIPIIRIIN
Henkilö ei välttämättä ollut sama,
mutta mitä enemmän tietoja sain uhreilta,
sitä varmempi olin, että kuvio oli sama.
Hänen toimintatapansa oli aina sama.
Tekijä tunkeutui asuntoon, raiskasi, harjoitti sodomiaa ja ryösti heidät.
Hän kysyi: "Silmät vai henki?" Hän pysyi samalla alueella.
MELISSAN KOTI LOURDESIN KOTI
Rikolliset toimivat tavalla, joka sopii heille.
He toistavat samoja asioita.
Hän oli sarjaraiskaaja.
Yritin pitää työt pois kotoani,
mutta sarjaraiskaaja riehui vapaana.
Olin huolissani perheeni ja lasteni puolesta.
Käskin heidän aina olla varovaisia.
Sanoin aina vaimolleni:
"Älä avaa ovea, jos et tiedä, kuka se on."
On parempi olla ylivarovainen.
Olimme huolissamme siitä,
että hän iskisi taas ja tekisi uuden murhan tai raiskauksen.
Siitä oli uutisissa. Naapurustoon laitettiin piirroksia.
Koputimme oville ja kerroimme ihmisille tapahtuneesta,
jotta löytäisimme todistajia tai joku tunnistaisi hänet.
Poliisi perusti kuuman linjan tapausten tietoja varten.
Perustimme kuuman linjan, jonne kaikki saivat soittaa.
"Kahden asunnon päässä asuu tyyppi, joka sopii kuvaukseen.
En luota häneen. Hän on outo."
Tai: "Hänellä oli taskuveitsi, jolla hän leikkasi appelsiinia."
Tutkimme joka johtolangan.
Valitettavasti ne eivät auttaneet.
Tiesin, että naisia raiskattiin New Yorkissa ja muualla.
Mutten murehtinut sitä vaan yritin vain elää varovasti.
Sen uskoo tapahtuvan yöllä -
tai epäturvallisessa naapurustossa,
mutta silloin oli kaunis iltapäivä.
Sellaista ei usko tapahtuvan silloin.
Tulin New Yorkiin pieneen muotikouluun.
Oli lauantai-iltapäivä, kun oveeni koputettiin.
Avasin sen, ja hän pani kätensä kasvoilleni.
Hän työnsi minut sisälle.
Tunsin hänen vihansa. Tiesin, että hän oli raivoissaan.
Hän raiskasi minut kahdesti, ja minä…
Muistoni on vähän hämärä,
kadonnut tai lukittuna.
Hän halusi pankkikorttini, jotta saisi rahaa.
Hän sanoi: "En luota sinuun. Sidon tai tapan sinut."
Sanoin hakevani huiveja. Kävelin oven vierestä hakemaan huiveja.
Asunto oli pieni yksiö, mutta hän päästi minut kauas,
mikä oli harvinaista.
Jokin käski minun häipyä sieltä.
"Sait mahdollisuuden. Käytä se."
Juoksin ulos huutaen. Hän oli ihan takanani.
Juoksin isännöitsijän luo. En muista sanojani.
"Minut raiskattiin, hän on takanani" tai jotain sellaista.
Isännöitsijä sai hänet kiinni toisen kanssa -
ja pidätteli häntä poliiseja varten.
Meille soitettiin, että partiopoliisi oli pidättänyt rikollisen.
Hän kertoi olleensa Matias Reyes.
Hän sanoi kysymättä: "Minä tein sen."
Hän oli 18-vuotias, hiljainen ja 178-senttinen tummaihoinen mies.
Poliisit kuulustelivat häntä ja tajusivat,
että hän oli saattanut tehdä aiemmat raiskaukset ja murhan.
Syyttäjä tuli paikalle.
Palaset alkoivat sopia kohdalleen.
Hän saattoi olla murhaaja.
Kaikki naiset olivat nuoria.
Heitä joko huijattiin, tai heidät työnnettiin sisään.
Kaikki tapahtuivat 20 korttelin alueella.
Kaikissa käytettiin veistä, ja heidät ryöstettiin ja raiskattiin.
Minun piti mennä heti asemalle tunnistamaan…
Katsomaan tunnistusriviä. He eivät sanoneet muuta.
Tiesin ensivilkaisulta, kuka se oli.
Minä vapisin pelosta. Reaktioni oli vaistomainen.
Tiesin epäilemättä, että se oli hän.
Epäilemättä.
Muistan, kun kuulin, että hänet pidätettiin.
Menin tapaamaan poliisia.
Oli shokki nähdä hänet.
Hänellä oli sama paita.
Muistin hänet varmasti. Tiesin, että se oli hän.
Hän sanoi poliiseille rakastelleensa naisten kanssa.
Hän on sairas ihminen.
Hän sanoi tehneensä monta raiskausta,
mutta Reyes kielsi sekaantuneensa Lourdes Gonzalesin murhaan.
Sitten Reyesille näytettiin piirrosta,
joka oli tehty Lourdes Gonzalesin lasten kuvausten pohjalta.
Matias katsoi sitä, ja tutkija sanoi:
"Näyttääkö tutulta?"
Matias sanoi: "Joo, se näyttää minulta."
Hän katsoi poliiseja ja sanoi: "Olen kusessa."
Matias Reyes tunnusti -
Lourdes Gonzalesin murhaan.
Saimme sen videolle.
Hän raivosi välillä ja oli tosi vihainen.
Välillä hän oli katuvainen.
Hän huusi: "Äiti."
TUNNUSTUS
Hän heilui ja huusi.
Hän sanoi Lourdes Gonzalesin ottaneen kiinni veitsestä -
ja tärisseen peloissaan.
Hän otti veitsen naiselta ja tappoi hänet sillä.
Sen tapahtuessa minulla oli yhdeksän- ja yksivuotiaat lapset.
Samaistuin lasten suojelemiseen.
Minä säälin häntä.
Hän joutui brutaalin rikoksen kohteeksi.
Voin pahoin, koska häntä puukotettiin 9 kertaa.
Matias Reyes tuntee impulsiivista raivoa.
Hän on aikapommi.
Häntä syytettiin neljästä ensimmäisen asteen raiskauksesta,
sodomiasta, murroista, pahoinpitelystä tappavalla aseella -
ja murhasta.
18-vuotiasta Matias Reyesiä syytetään julmista raiskauksista -
Manhattanin East Sidessä, joista yksi päättyi murhaan.
Kun näin hänen murhanneen Lourdesin, minua satutti, että minä elin ja hän ei.
TEINI PIDÄTETTIIN RAISKAUKSISTA JA MURHASTA
Muistan, kun kuulin uutisen -
ja tunsin helpotusta.
Näin lehdistä, että hänet saatiin kiinni.
Kun näin kuvan,
minä muistin hänet.
Tiesin, että se oli hän.
Ylikonstaapeli soitti ja sanoi:
"Irma, kuulostaako Matias Reyes tutulta?" Sanoin kyllä.
Häntä epäiltiin huhtikuun 17. 1989 -
raiskauksesta -
Central Parkissa 106th Streetillä East Sidessä.
Central Parkin tapaukseni oli tapahtunut kaksi päivää ennen lenkkeilijän tapausta.
Kuulustelimme uhria. Hän oli huomannut,
että miehen leuassa oli tikkejä.
ENSIAPU
Vuonna 1989 sairaaloiden ensiavussa oli vihkot -
klinikalla kävijöistä.
Kävimme joka sairaalassa tutkimassa vihkot.
Löysimme miehen, jolla oli tikkejä leuassa.
Hänen nimensä oli vihkossa. Se oli Matias Reyes.
Hänellä ei ollut rikostaustaa.
Hänestä ei ollut kuvaa eikä mitään muuta.
Pomoni poisti minut tapauksesta ja laittoi lasten hyväksikäyttöryhmään.
Minun oli pakko suostua, joten olin vähän vihainen.
Tapaus kuoli käsiini.
On valitettavaa, että erikoisyksikön johto -
siirsi Irman tapauksesta muualle.
Mutta vuosi oli 1989,
jolloin tapahtui valtavia rikosaaltoja,
ja resurssimme olivat tiukoilla.
Nimi Matias jäi mieleeni.
Kun kersantti McLaughlin soitti minulle ja kertoi,
että hän oli tappanut…
Kun hän kertoi sen miehen tappaneen sen äidin lastensa edessä,
minulle tuli kamala olo.
Sitä on kestänyt vuosikausia. Olen aina ajatellut heitä.
Jos olisin napannut hänet, tilanne olisi ollut ihan erilainen.
Muut eivät olisi joutuneet hänen uhreikseen.
Ne lapset eivät olisi menettäneet äitiään. Se vaivasi minua eniten.
Tiedätkö…
Tapaukset, joissa on mukana lapsia,
ovat vaikeita poliiseille.
Irma on minusta yksi parhaista, joiden kanssa olen työskennellyt.
Hän välitti kovasti työstään.
Poliisi uskoo tämän miehen olevan raiskaaja ja kylmäverinen tappaja,
18-vuotias Matias Reyes.
Menin töihin. Kun pääsin asemalle, minulle näytettiin hänen kuvansa.
Kun näin Matias Reyesin, minä tunnistin hänet.
Olin tuntenut hänet jo pikkupojasta.
Hän oli töissä kadunkulmassa 23. piirin lähellä.
Reyes tarjoili tässä kaupassa kahvia läheisen piirin poliiseille.
Hän oli minusta hyvä tyyppi.
Olin 23. piirissä vuosina 1982–1987.
Näin häntä jatkuvasti.
En tiennyt hänen nimeään. Tunsin hänet vain kaupan poikana.
Sitten tajusin,
että olin käyttänyt Carlosin ja Tonyn siellä ostamassa karkkia.
Hän ei ollut siellä silloin, mutta silti…
Se vaivaa minua.
SYYTTÄJÄNVIRASTO
Kuulimme Irma Riveralta,
että Matias Reyes -
oli toisen tapauksen mahdollinen tekijä.
Valitettavasti uhri oli lähtenyt New Yorkin osavaltiosta -
emmekä löytäneet häntä.
Vuonna 89 oltiin alettu käyttää DNA:ta.
DNA-TULOKSET
Toimitimme DNA-näytteitä kolmesta raiskauksesta -
sekä Lourdes Gonzalesin raiskauksesta ja murhasta FBI:lle.
Jokainen niistä täsmäsi Matias Reyesin DNA:han.
Matias Reyes päätti tunnustaa syyllisyytensä.
OIKEUSTALO
Tuomioistunto ei ollut välikohtaukseton.
Reyes raivostui puolustusasianajajalleen ja kävi hänen kimppuunsa oikeudessa.
Kuka tekee niin?
Kuka sabotoi itseään sillä tavalla? Hän ei hallinnut väkivaltaisuuttaan.
Hän sai 33,3 vuoden tuomion.
Hän sai lopulta ehdonalaisen mahdollisuuden.
Hän saattaa päästä vankilasta.
Miten voin jatkaa elämääni, jos hän voi päästä vapaaksi?
Miksi?
Uskoimme silloin,
että Matias Reyesin rikokset päättyivät siihen,
mutta kuulimme myöhemmin, että hän oli tehnyt muita rikoksia,
joista emme tienneet.
Vuonna 2002 Matias Reyes soitti syyttäjänvirastoon -
ja halusi kertoa jollekulle uusia tietoja.
Matias Reyes astui esiin -
ja väittää raiskanneensa yksin naisen Central Parkissa vuonna 1989.
Lähestyin häntä takaa ja löin häntä kepillä päähän.
Raahasin hänet pensaikkoon ja raiskasin hänet siellä.
Matias Reyes väitti olleensa mukana -
vuoden 1989 Central Parkin lenkkeilijätapauksessa.
Ei ole yllättävää, että joku väittää olleensa mukana -
julkisessa tapauksessa.
Oli epätavallista, että hän väitti toimineensa yksin.
Kun Matias Reyes ilmoittautui -
ja sanoi raiskanneensa yksin Trisha Meilin -
eli Central Parkin lenkkeilijän, viisi muuta miestä oli tuomittu -
pitkiin vankilatuomioihin siitä rikoksesta.
He väittivät olleensa syyttömiä ja sanoivat niin joka käänteessä.
Yksi heistä, Korey Wise, kohtasi Reyesin vankilassa -
ja tappeli tämän kanssa.
Se saattoi vaikuttaa siihen, että Reyes tuli esiin.
Lopulta NYPD päätti perustaa tutkimusryhmän,
jota johdin,
tutkimaan Matias Reyesin roolia Central Parkin lenkkeilijätapauksessa.
Meillä oli nimettömän miehen DNA:ta,
jota ei ollut tunnistettu.
He hankkivat Matias Reyesiltä DNA-näytteen ja vertasivat niitä.
Matias Reyes raiskasi ehdottomasti -
Central Parkin lenkkeilijä Patricia Meilin,
koska hänen DNA:taan löytyi naiselta,
kun tämä tuotiin aamulla sairaalaan.
Olisipa meillä ollut DNA-tietopankki vuosina 89–91,
koska olisimme voineet yhdistää kaikki nämä tapaukset.
Kyse ei ole vain syytettyjen tuomitsemisesta -
vaan myös viattomien vapauttamisesta.
Kun selvisi, että DNA kuului Matias Reyesille -
ja että hän sanoi toimineensa yksin,
viiden syytetyn tapaukset hylättiin oikeutetusti.
VÄÄRÄT VANGITTIIN
Se oli kansan voitto.
VAPAUTETTUJEN PORTTI
Valitettavasti siitä tuli synkkä tahra -
NYPD:n suhteeseen mustan yhteisön kanssa vuosikausiksi.
Olin iloinen viiden nuorukaisen puolesta, joita oli syytetty valheellisesti,
mutta se ei auttanut minua,
koska se vain herätti vanhoja tunteita ja muistoja.
Raiskasitko Central Parkin lenkkeilijän? -Kyllä.
Hän oli televisiossa, ja minä hämmästyin.
Mietin, että mitä pirua.
Kun menneisyys muistuttaa itsestään, elämä sanoo:
"Se on aina läsnä,
eikä uutta alkua ole olemassakaan."
Minä vain suutuin uudelleen.
Central Parkin viisikolle tehty epäoikeudenmukaisuus piti oikaista,
mutta samalla Matias Reyesin muut uhrit kokivat epäoikeudenmukaisuutta.
Vuonna 2019 kirjoitin artikkelin lehteen The Cut.
Sen nimi oli "Ennen ja jälkeen lenkkeilijän".
Puhuin Lourdesin lasten -
sekä kolmen naisen kanssa,
joiden raiskauksista Reyes oli tuomittu.
Heidät oli pyyhitty tarinasta,
ja he kuuluvat nykyään Central Parkin lenkkeilijätapaukseen.
Hän ansaitsi saada tarinansa kerrottua.
Minusta oli parasta kertoa se hänen lastensa kautta.
Minä vain…
Kiitän häntä kaikesta, mitä hän teki puolestani.
Minua surettaa aina, koska hän ei saanut ikinä tietää,
miten uskomaton hänen äitinsä oli.
Veljiltäni kuulemani tarinat…
Hän oli uskomaton ihminen.
Hän ei ole täällä fyysisesti mutta hän on ohjannut minua.
Se tapahtui vuonna 1989.
Käytin sitä numeroa joka urheilulajissa.
Kunnioitin siten äitiäni.
Minusta tuntuu,
että hänet lähetettiin polulleni -
johdattamaan minua jotain suurempaa kohti.
Hän käski minun arvostaa koulutusta ja näyttää hyvää esimerkkiä.
Minä tein sen.
Autan omia lapsiani ymmärtämään sen nyt.
Tunsin syyllisyyttä.
Kävin läpi ne vaiheet. Olin vihainen -
ja syytin itseäni ja muita.
Se aiheutti minulle paljon vahinkoa,
koska se tuhosi minut henkisesti.
Puhutaan ahdistavista tapauksista.
Lourdes Gonzalesin tapaus ahdisti minua vuosikausia.
Hei, Carlos.
On ihana nähdä sinua.
Olen pahoillani.
Minun oli tärkeä tavata Carlos.
Tapaus vaivasi minua kovasti.
Hänen nimensä oli toisessa tapauksessa. Pyydän anteeksi,
koska jos olisin napannut hänet, näin ei olisi käynyt.
En ollut ikinä vihainen hänelle.
En ikinä haluaisi hänen joutuvan elämään niin.
Olen vihainen vain Reyesille.
Reyes ansaitsee… -Niin.
Hän ansaitsee kärsiä.
Älä anna voimaasi hänelle.
Elämäni on ollut sekaisin.
Olen ollut usein vankilassa. -Montako merkintää rekisterissäsi on?
Kolme aseen hallussapitoa. -Selvä.
Murha.
Minusta tuli katujen kasvatti. Riitaa oli aina.
Halusin aina kostaa. Kasvoin -
haluten tuhota kaiken, mikä tuhosi minut ja perheeni.
Se on loppumaton kierre.
Elämäsi ei ole vielä ohi. Voit tehdä vielä paljon.
Äitisi halusi antaa sinulle hyvän lapsuuden.
On sinun vuorosi kunnioittaa äitiäsi ja elää hyvä miehuus.
Joo.
Yritän yhä parantaa elämääni.
En ole vielä valmis.
Olen tiellä kohti jotain parempaa.
Äitini ansaitsee sen.
Tiesin kahdesta muusta selviytyneestä naisuhrista.
Emme olleet tavanneet tai puhuneet.
Kirjoitin kirjeen, jossa sanoin, että koimme kaikki saman ja kamalan asian,
mutta olisi ihanaa tukea toisiamme,
koska vain me ymmärsimme, mitä olimme kokeneet.
Päätimme tavata ja olemme tavanneet usein vuosien varrella.
Päivä koitti joka vuosi, mutta sanoin, että se piti unohtaa.
Piti vain jatkaa elämää. Viime vuonna mietin, miksi.
Kutsuin ystäväni syömään ja pidin Haista paska, olen yhä täällä -juhlat.
Tein sen! -Mahtavaa.
Melissa, Meg ja minä olemme ystäviä.
Meitä yhdistää kauhea tarina -
mutta myös rakkaus.
Mietin, että te koitte saman kuin minäkin.
Joo. -Meidän piti ystävystyä.
Oli vallankumouksellista tavata. -Joo.
Olen onnekas heidän ansiostaan.
En tiedä, mitä olisin tehnyt muuten.
Lourdes on yksi meistä. Hän on taistelija.
Olen ajatellut häntä paljon.
Minä säälin häntä ja hänen perhettään.
Lourdes ei ole täällä puhumassa.
Halusimme kunnioittaa häntä -
ja hänen perhettään sanomalla, ettemme ole unohtaneet häntä.
Haluan ihmisten tuntevan hänet ja tietävän, ettei hän ole vain alaviite.
Lourdes oli tärkeä.
MATIAS REYESIN SEURAAVA EHDONALAISKUULEMINEN
ON ELOKUUSSA 2026. HÄN VOI PÄÄSTÄ SILLOIN EHDONALAISEEN.
MUUTAMA KUUKAUSI JAKSON KUVAUSTEN JÄLKEEN CARLOS TUOMITTIIN
TÖRKEÄSTÄ PAHOINPITELYSTÄ JA UHKAILUSTA
VUONNA 2021 TAPAHTUNEEN BAARITAPPELUN YHTEYDESSÄ
VIIDEKSI VUODEKSI VANKEUTEEN.
JOS SINÄ TAI JOKU TUTTUSI ON KOKENUT SEKSUAALISTA VÄKIVALTAA,
TIETOA ON OSOITTEESSA WANNATALKABOUTIT.COM
ENSI JAKSOSSA
NYPD ja New Yorkin kaupunki eivät osanneet odottaa sitä.
Juoskaa!
Menemme kohti One World Trade Centeriä.
Joanne-tätini oli töissä Pohjoistornissa.
Mietin, miten saan hänet ulos.
Toinen rakennus palaa!
78. kerros oli tulessa, enkä tiennyt, miten pääsisin ulos.
Hitto vie!
Torni sortuu!
Komisarioni sanoi silloin: "Juoskaa, perkele!"
Häipykää täältä!
Näin ensihoitajia. Hän sanoi heidän palaavan rakennukseen.
"Ihmiset pitää saada ulos sieltä."
Mietin: "En anna palomiehen nolata minua. Jään tänne."
Syyskuun 11. auttoi minua tottumaan kuoleman hajuun.
Silloin selviää, mistä on tehty. Selviää, millaista on olla joukkuepelaaja.
En ollut kuollut. Minun piti alkaa töihin.
Tekstitys: Petri Nauha piti alkaa töihin.