NA MANHATTANU POSTOJE
DVA DETEKTIVSKA ODJELA KOJA SE BAVE UMORSTVIMA:
ODJEL SJEVER I ODJEL JUG.
ISTRAŽUJU NAJOKRUTNIJE I NAJTEŽE SLUČAJEVE UBOJSTAVA.
OVO SU NJIHOVE PRIČE.
Bankarica s Wall Streeta koja je trčala Central Parkom
sada je u bolnici.
Ostavili su je da umre.
U travnju 1989. dogodio se strašni napad na trkačicu u Central Parku.
Zbog mjesta i stravičnosti zločina slučaj je privukao golemu pažnju.
Žrtva je bila Trisha Meili.
Silovali su je i ostavili da umre, a zbog težine ozljeda završila je u komi.
SILOVANJE I NAPAD
Svi smo bili naprosto užasnuti.
Policija tvrdi da ju je banda presrela i odavde vukla 60 metara u šumu.
Koji je ljudima vrag?
Ovuda noću više neću trčati.
Policija je izgubila kontrolu nad situacijom.
Godine 1989. nasilje i droga bili su na svakom koraku.
Takvo što dotad nisam doživio.
Bojala sam se sama spavati u svom stanu. Držala sam pištolj ispod jastuka.
Osam su me puta opljačkali i tri puta zaskočili.
NITKO NIJE ODGOVARAO
Ljudi su zahtijevali rješenje. Htjeli su da zločini napokon prestanu.
Tražili su osvetu.
PRAVDA ZA ŽRTVU!
Pritisak da se slučaj riješi bio je golem.
U postaju su dovedena petorica mladića. Uhićeni su i optuženi za silovanje.
Zvali su ih petorka iz Central Parka.
Očita suprotnost između mlade, bogate, plavokose bjelkinje
te mladih crnaca i Hispanoamerikanaca
koji su tada bili u parku i okrivljeni su za zločin,
jasno je ukazivala na duboko ukorijenjene rasne predrasude.
Petorica mladića na kraju su osuđena za silovanje Trishe Meili.
No nisu baš svi smatrali da je pravda zadovoljena.
Nema fizičkih dokaza da su mladići bili ondje.
Silovatelj je možda još na slobodi i čeka novu priliku za napad.
SVI SE OPET BOJE ŠETATI CENTRAL PARKOM
No slučaj trkačice iz Central Parka nije započeo s Trishom Meili.
Bilo je još žrtava za koje nitko nije znao.
Njihove se priče moraju čuti.
Počinjemo snimati.
Naš je posao pobrinuti se da noću mirno spavate.
Važno je da obitelj žrtve sazna tko je ubojica.
ODJEL SJEVER ODJEL JUG
Najvažnije je pokazati suosjećanje prema žrtvama.
Oduvijek volim zaviriti iza kulisa i saznati što se uistinu dogodilo.
Cilj vam je saznati istinu.
To je posao detektiva.
Želite pomagati ljudima.
A ako radite za njujoršku policiju…
…na pravom ste mjestu.
ISTRAGE UMORSTAVA: NEW YORK
14. LIPNJA 1989.
DVA MJESECA NAKON NAPADA NA TRKAČICU U CENTRAL PARKU
17.30
Imao sam sedam godina.
Mama je naručila kinesku hranu.
Netko nam je pokucao na vrata.
LOURDESIN POSINAK
Mislio sam da nam stiže hrana.
Otvorili smo vrata. Vani je stajao muškarac.
Tražio je domara. Rekli smo mu da ga nema.
LOURDESIN SIN
I samo je ušao u stan.
Gurnuo me ustranu i zatvorio vrata.
Onda je počeo tražiti novac.
Mama mu je nudila nakit i sav novac koji je imala.
U naručju je držala moju sestru Amandu koja je tada bila beba.
Postao je agresivan. Vidio sam da se mama boji.
A onda smo mi počeli plakati.
Nismo razumjeli što se događa.
Zgrabio ju je
i upitao:
„Oči ili djeca?”
Natjerao ju je da bira.
Donijela je odluku.
I više je nikad nisam vidio.
Bio sam zapovjednik njujorške policije u kojoj sam radio 31 godinu.
Htio sam ići u West Point.
No u srednjoj školi imao sam loše ocjene iz kemije.
Zato sam postao policajac. To mi je bila druga opcija.
U ljeto 1989. bio sam zapovjednik detektiva 5. postaje pri odjelu Sjever.
Dok sam išao na večeru, dobio sam obavijest na dojavljivaču.
Iz centrale su javili se dogodilo ubojstvo u Istočnoj 97. ulici.
Toliko o večeri.
Došao sam na lokaciju.
Žrtva je silovana i izbodena.
Odveli su je u bolnicu St. Luke's.
Pokušali su je spasiti, no odmah proglašena je mrtvom.
Identificirali smo je i utvrdili da se radi o Lourdes Gonzalez,
24-godišnjoj majci troje djece.
Krvi je bilo po zidovima, na podu
i na krevetu u spavaćoj sobi.
Tražili smo nož umrljan krvlju, no nismo ga uspjeli naći.
Pretražili smo stan, spavaću sobu, hodnik i dvorište,
no bez uspjeha.
U trenutku napada Lourdes je bila sama u stanu s dva sina i bebom.
Njezin partner, koji je bio domar u zgradi,
otišao je u Bronx.
Kad se vratio kući, rekli smo mu što se dogodilo.
Bio je u šoku. Sav se tresao.
S obzirom na višestruke ubodne rane bio je to zločin iz strasti.
Dakle, morali smo naći partnera i saznati jesu li se posvađali.
Detektivi su ga ispitivali.
Utvrdili su da ima pouzdan alibi i isključili ga s popisa sumnjivaca.
Tony mi je rekao da se mama neće vratiti.
Ništa mi nije bilo jasno. „Neće se vratiti? Kako to misliš?”
Sjećam se da je Carlos plakao.
Nije mogao doći do zraka. Bio je shrvan.
Moja majka bila je brižna žena.
Bila je vrlo mlada kad me rodila.
Imala je 18 godina.
Pamtim njezin osmijeh. Sjećam se kako se smijala.
Volio sam biti s njom.
Bio sam sretan.
Vjerovao sam da ju je sâm Bog poslao mom tati,
da nas sve dovede u red.
Sa šest godina počeo sam živjeti s njom i sve je funkcioniralo savršeno.
Dijelio sam sobu s bratom Carlosom.
Dok smo živjeli skupa, bili smo nerazdvojni.
Tonyja je smatrala svojim sinom.
Sjećam se kad je zatrudnjela s Amandom.
Carlos i ja bili smo uzbuđeni. Obožavali smo svoju sestru.
Uvijek je bila uz nas.
Naša je obitelj uvijek bila vrlo bliska.
No nažalost, prebrzo je razorena.
LOURDESINA KĆI
Irma Rivera bila je moja glavna detektivka s Odjela za posebne žrtve.
Djeca su je doživljavala kao majku pa su s njom lakše dijelila informacije.
Nazvali su me u ured i zamolili da dođem u 23. postaju
kako bih razgovarala s dvoje djece.
Ondje su bila dva dječaka tamne kose, hispanoameričkog podrijetla.
Izgledali su pomalo uplašeno.
Kad razgovarate s djecom koja su doživjela takvu traumu,
cilj vam je potaknuti ih da vam kažu što više informacija,
no ne smijete ih forsirati ni požurivati.
Zato sam ih odvela u trgovinu u 102. ulici, blizu 3. avenije.
Kupila sam im slatkiše i sokove i vratili smo se u postaju.
Onda smo se družili i ispitala sam svakoga posebno.
U postaji sam ispričao sve što se dogodilo.
Natjerao ju je da bira. Upitao ju je:
„Oči ili djeca?”
Frazu „oči ili djeca” nisam čula ni od jednog zločinca dotad.
Odgovorila mu je:
„Djecu mi ne diraj.”
Mama je rekla meni i Carlosu
da uzmemo Amandu i odemo u sobu.
Amanda je bila u ormaru s jastukom,
a Tony i ja sjedili smo na podu i gledali u vrata.
Ušao je u njezinu sobu. Sve smo čuli.
Zagrlili smo se.
Čekali smo da mama dođe po nas
ili da on uđe u našu sobu.
Sjećam se njegovih koraka.
Hodao je po stanu,
a onda je izašao.
Mama nas je počela dozivati.
Otvorio sam vrata i vidio je u hodniku našega stana.
Ležala je u lokvi krvi i molila da pozovemo pomoć.
Danas mi je jasno da se mama zapravo
žrtvovala.
Bez imalo oklijevanja.
Ta su djeca proživjela najgoru moguću traumu.
Djetinjstvo im je u trenu uništeno.
Dječaci su opisali počinitelja i policijski crtač izradio je fotorobot.
Detektivi su tako znali kako ubojica otprilike izgleda.
Dobro se sjećam njegove boje kože.
Imao je tamniju kožu i ravnu kosu.
Opisali su Hispanoamerikanca, visokog oko 1,80 m, tamnije kože.
Nosio je plavu prugastu košulju i imao kratku frizuru.
Ta su djeca proživjela strahotu. Zaboga, to im je bila majka.
Tip je bio najobičnije smeće.
15. LIPNJA 1989. DAN NAKON UBOJSTVA
Javnost je bijesna zbog ubojstva. Traga se za opasnim ubojicom.
Bila je divna. Ne mogu vjerovati da je mrtva.
Prema obdukcijskom nalazu
Lourdes je izbodena devet puta i silovana. Bila je u šestom tjednu trudnoće.
Kad sam to čula, bilo mi je još gore. Lourdes je mogla imati još jedno dijete.
Gradonačelnik Koch nudi 10 000 dolara za svaku informaciju o ubojici.
Radi se o psihopatu.
GRADONAČELNIK NEW YORKA
Angažirali smo brojne policajce i nudimo veliku nagradu.
U jučerašnjem incidentu tražio je domara.
Nosio je plavo-bijelu prugastu košulju.
Održavamo konferencije za medije
da bi ljudi znali kako ubojica izgleda i da bi bili na oprezu,
ali i da bi nam se javili mogući svjedoci.
Dijete je čulo kako počinitelj govori:
ZAPOVJEDNIK
„Oči ili djeca?”
Kad sam u vijestima čula za Lourdes
te saznala što ju je ubojica pitao i što joj je napravio,
sve mi je bilo jako poznato jer i ja sam čula slično pitanje.
Odmah sam zaključila: „Bože mili! Pa to je bio isti gad.”
Na Odjelu za seksualne zločine imali smo slučaj od 11. lipnja
u kojem je modus operandi bio isti kao kod Lourdes Gonzalez.
Otišli smo razgovarati za žrtvom.
Novi policajci htjeli su razgovarati sa mnom.
Morala sam im ponovno vrlo detaljno ispričati cijelu priču.
TRI DANA PRIJE LOURDESINA UBOJSTVA
Odrasla sam u Brooklynu,
ali živjela sam na Manhattanu i išla na posao nakon faksa.
Bio je divan lipanjski dan i bila sam sretna.
Šetala sam Central Parkom.
Za napad na trkačicu u Central Parku čula sam u vijestima i čitala u novinama.
Vijest je bila posvuda. Svi su bili prestravljeni.
Tog dana cijelo sam vrijeme bila napeta, uznemirena i na oprezu.
Ali nisam znala da me netko promatra
i prati do kuće,
da će mi pozvoniti
i reći da je sin domara koji je došao nešto popraviti.
Bila sam naivna i otvorila sam vrata.
Ušao je muškarac.
Zaključao je vrata za sobom i pomislila sam: „Ajme.”
Branila sam se.
Udario me u lice i slomio mi nos.
Onda sam se prestala braniti.
Bila sam jako oprezna jer sam vidjela da je poremećen.
Nekako sam se odvojila od svojeg tijela i odozgo promatrala što se događa.
Nakon što me silovao,
upitao me: „Oči ili život?”
Odgovorila sam: „Nemoj. Trebam oči.”
I krenuo me bosti po licu.
Srećom, nož nije bio velik.
Imala sam nekoliko uboda koje je trebalo zašiti.
Nasilje ga je uzbuđivalo.
Bilo mu je zabavno.
Sjedila sam sklupčana na podu kupaonice.
A onda mi je uzeo sav novac i nakit te zatvorio vrata za sobom.
Rekla sam si: „Sada ne osjećaš ništa.
Ali sutra ćeš se slomiti.
Ovo će te uništiti.”
I jest.
Potraga je u punom jeku.
Policija tvrdi da zna kako izgleda ubojica Lourdes Gonzalez.
Možda se radi o istom muškarcu
koji je prošle nedjelje izbo ženu u stanu u Istočnoj 116. ulici.
Srećom, živa je.
Dva slučaja imaju mnogo sličnosti.
Policija je primijetila da je počinitelj opsjednut očima žrtava.
Znao sam da tražimo silovatelja koji ima isti modus operandi.
Imao je isto oružje, izgovarao istu frazu i na isti način tražio žrtve.
Žrtve su mu bile mlade žene u dvadesetima.
No druga je žrtva silovana i ubijena.
Prijatelji i obitelj danas su ispratili 24-godišnju Lourdes Gonzalez.
Dobro se sjećam sprovoda.
Sjećam se da je crkva bila prepuna ljudi.
Nisam baš razgovarao s Carlosom nakon sprovoda.
Tad su nas već razdvojili.
Najjednostavnije je bilo
da brigu o Carlosu preuzme mamina strana obitelji,
a ja sam onda ostao s tatom.
Nisu znali tko će brinuti o meni.
Nitko nije htio preuzeti tu odgovornost.
Osjetio sam to.
Bilo mi je teško stalno se seliti.
Nisam baš razumio zašto je baka odlučila odvesti našu sestru u Portoriko
Mislim da moj otac nije bio u stanju brinuti o meni jer sam bila beba.
Carlos i ja bili smo si najbolji, nerazdvojni.
Da smo svi ostali u kontaktu iako smo još bili maleni,
bili bismo si velika potpora.
Nakon svega što se dogodilo, nisam se osjećao sigurno.
Siguran sam bio samo uz majku.
MJESEC DANA NAKON LOURDESINA UBOJSTVA
Dana 19. srpnja, poslijepodne, na Odjelu za seksualne zločine,
primili smo poziv iz 19. postaje.
DETEKTIV
Javili su nam za novi slučaj silovanja na križanju 95. ulice i Avenije Madison,
blizu Central Parka.
STAN ŽRTVE
Otišli smo u bolnicu kako bismo razgovarali sa žrtvom.
Doživjela je težak napad.
Imala je posjekotine na licu i nogama.
Nismo ništa forsirali.
Otišao sam do Odjela za seksualne zločine jer žrtve ondje zaista trebaju podršku.
Htio sam im pomoći kako god mogu.
Odrasla sam u New Yorku
i često sam slušala o nasilju.
To je ovdje uobičajena pojava.
ŽRTVA
Sve dok se ne dogodi vama.
Tad sam tek navršila 20 godina i pohađala sam likovnu radionicu.
Došla sam kući.
Dizalom sam se uspela do stana.
I…
Stajala sam pred vratima stana s ključem u ruci.
Čula sam da netko dolazi.
I nekako je čudno disao.
Glasno i ubrzano.
Prošao je pokraj mene,
popeo se uza stepenice, a onda se vratio.
Upitala sam ga: „Kamo idete?”
U tom trenutku nasrnuo je na mene nožem.
Rekao mi je: „Želim razgovarati s tobom.”
Držao mi je nož na potiljku.
Pustila sam ga u stan.
Rekao mi je: „Skini se.”
Prvo sam se htjela oduprijeti.
No bila sam svjesna
da moram ostati smirena i surađivati
kako bih preživjela.
Kad je završio,
iščupao je telefon iz utičnice.
Zavezao me.
Tada me upitao: „Oči ili život?”
A onda je izvadio nož
i počeo me rezati ispod i iznad
očiju…
Više nisam mogla izdržati.
Srećom, ustao je
i izašao iz sobe.
Ne mogu preboljeti činjenicu da se nisam branila.
Potisnula sam prirodnu reakciju
i žrtvovala se kako bih…
Nikad si to nisam oprostila.
Još radim na tome.
Nikad niste potpuno sigurni.
No što sam više informacija dobivao od podnositeljice prijave,
bilo sam sigurniji da se radi o serijskom zločincu.
Imao je isti modus operandi. Ponavljao se isti scenarij.
Počinitelj bi upao žrtvama u stan, silovao ih, sodomizirao i pljačkao.
Sve ih je upitao: „Oči ili život?”
Osim toga, kretao se istim područjem.
MELISSIN, LOURDESIN I AMANDIN DOM
Zločinci nađu metodu koji pali. Upalila je jednom, upalit će i opet.
Tražili smo serijskog silovatelja.
Kod kuće nisam htio razmišljati o poslu, no na slobodi je bio serijski silovatelj.
Bio sam zabrinut za svoju obitelj i djecu.
Stalno sam im govorio da budu oprezni.
Supruzi sam neprestano ponavljao da ne otvara vrata ako ne zna tko je vani.
Opreza nikad dosta, znate?
Najviše smo se bojali da će počinitelj opet napasti
te nekoga opet ubiti i silovati.
Fotorobot su prikazivali u vijestima i lijepili po cijeloj četvrti.
Obilazili smo domove i govorili ljudima što se zbiva.
Tražili smo svjedoke i pokazivali im fotorobot.
Policija je otvorila telefonsku liniju za dojavu informacija o slučaju.
Ljudi su nam svašta dojavljivali na posebnu liniju.
„U mom susjedstvu živi muškarac koji odgovara vašem opisu.
Uopće mu ne vjerujem. Malo je čudan.”
Ili: „Vidio sam ubojicu neki dan. Nožem je rezao naranču.”
Morali smo istražiti svaku dojavu.
Nažalost, nijedna nije urodila plodom.
Znala sam da se silovanja događaju u New Yorku i čitavoj zemlji.
No nisam previše razmišljala o tome. Nastojala sam paziti na sebe.
Mislite da će se to dogoditi noću ili u nekoj nesigurnoj četvrti.
No dogodilo se lijepoga poslijepodneva,
kada se čovjek najmanje nada.
U New York sam došla na tečaj modnog dizajna.
Bila je subota poslijepodne i netko mi je pokucao na vrata.
Kad sam ih otvorila, muškarac me zgrabio za lice i odgurnuo.
Osjetila sam da je ljut. Bio je bijesan.
Mislim da me dvaput silovao, ali…
Neke sam detalje potisnula ili su mi se zbog traume pomiješali.
Htio mi je uzeti karticu i ukrasti novac.
Onda je rekao: „Ne vjerujem ti. Moram te zavezati ili ubiti.”
Rekla sam mu: „Idem po šalove.” Da ih uzmem, morala sam proći kraj vrata.
Stan je bio jako malen.
No začudo, pustio me iako se dotad nije micao od mene.
Neki unutarnji glas rekao mi je: „Bježi. Sad imaš priliku. Iskoristi je.”
Izjurila sam vrišteći. Bio mi je za petama.
Onda sam srela domara.
Valjda sam mu rekla da me netko silovao i da me prati.
Netko mu je pomogao da ga uhvati i zadrži dok ne dođe policija.
Javili su nam da je policajac uhitio počinitelja.
Rekao je da se zove Matias Reyes.
Nismo ga ništa pitali, a on je odjednom rekao: „Kriv sam.”
Bio je to povučeni 18-godišnji mladić, visok oko 1,80 m, tamnije kože.
Tijekom ispitivanja detektivi su shvatili
da je on možda počinio i prethodna silovanja i ubojstvo.
Onda je došao državni tužitelj.
Uvidjeli su da se ponovio isti scenarij i da je taj mladić možda ubio Lourdes.
Sve žrtve bile su mlade žene.
POMOĆNI TUŽITELJ
Sve su prevarene ili ugurane u stan.
Svi zločini dogodili su se unutar nekoliko kilometara
i svaki je uključivao upotrebu noža, pljačku i silovanje.
Htjeli su da odmah dođem u postaju na prepoznavanje počinitelja.
I odmah sam ga prepoznala.
Tresla sam se od straha.
Bila je to instinktivna reakcija.
Bila sam potpuno sigurna da je to on.
Potpuno.
Sjećam se da su mi javili da je uhićen.
Morala sam se naći s detektivom.
Bilo mi je grozno kad sam ga vidjela.
Nosio je istu majicu kao onoga dana.
Svega se vrlo jasno sjećam.
Odmah sam ga prepoznala.
Rekao je detektivima da je vodio ljubav s tim ženama.
To je poremećena osoba.
Priznao je krivnju za višestruka silovanja,
no izričito je tvrdio da nije ubio Lourdes Gonzalez.
Onda smo mu pokazati fotorobot
izrađen na temelju opisa koji su dala djeca Lourdes Gonzalez.
Matias ga je gledao, a detektiv je pitao: „Izgleda li vam poznato?”
Matias je odgovorio: „Da, izgleda kao ja.”
Pogledao je detektive i rekao: „Najebao sam.”
Onda je Matias Reyes priznao ubojstvo Lourdes Gonzalez.
Sve smo snimali.
Na trenutke je vikao i bjesnio,
a na trenutke se kajao.
Zvao je mamu i vrištao.
PRIZNANJE MATIASA REYESA
A ona se koprcala i urlala.
Rekao je da je Lourdes zgrabila nož,
no tresla se jer je bila uplašena.
On joj je oduzeo nož iz ruke, a zatim ju je ubio.
Kada se to dogodilo, moja su djeca imala devet i jednu godinu.
Potpuno mi je jasno da je Lourdes štitila svoju djecu.
Morate je razumjeti.
No zgrozila me sama pomisao da je devet puta okrutno izbodena.
Reyes je sklon naglim izljevima bijesa. Poput tempirane je bombe.
Optužen je za četiri silovanja s otežavajućim okolnostima,
sodomiju, provalu i napad smrtonosnim oružjem
te za jedno ubojstvo.
Osamnaestogodišnji Matias Reyes
optužen je za niz silovanja u East Sideu na Manhattanu
i za jedno ubojstvo.
Kad sam čula za Lourdes,
bilo mi je grozno što sam ja preživjela, a ona nije imala tu sreću.
TINEJDŽER OPTUŽEN ZA SILOVANJA I UBOJSTVO
Kad smo saznali vijest,
sjećam se da sam osjetio olakšanje.
SILOVATELJ UHVAĆEN!
U novinama sam pročitao da je uhvaćen.
Kad sam vidio njegovu sliku,
sjetio sam ga se.
Znao sam da je to on.
Nazvala me moja narednica i pitala:
„Irma, je li ti poznato ime Matias Reyes?”
Rekla sam da jest.
Dana 17. travnja 1989. bio mi je na popisu sumnjivaca
za silovanje u Central Parku, kod 106. ulice u East Sideu.
Moj se slučaj dogodio dva dana prije poznatog slučaja trkačice.
Razgovarali smo sa žrtvom.
Primijetila je da je počinitelj imao svježe šavove na bradi.
Godine 1989. mnoge bolnice na hitnoj su imale evidencije
u koje su se upisivala imena i razlozi dolazaka pacijenata.
Obišli smo sve bolnice i provjerili njihove evidencije.
Liječnici su morali zašiti bradu jednom muškarcu.
U evidenciji je pisalo da se zove Matias Reyes.
Utvrdila sam da dotad nije imao prijestupa.
Nije imao dosje pa nije bilo ni fotografije.
Onda mi je šefica oduzela slučaj. Prebacila me u tim za zlostavljanu djecu.
Nisam imala izbora i zato sam bila ljuta.
I svi su nekako zaboravili na taj slučaj.
Nažalost, šefica Odjela za posebne žrtve prebacila je Irmu na drugi slučaj.
UMIROVLJENI PORUČNIK
REKORDNA STOPA UBOJSTAVA 1989.
No bila je to 1989.
TJEDAN SILOVANJA
Suočavali smo se s golemim valom zločina za koje nismo imali dovoljno resursa.
Matiasovo ime stalno mi se motalo po glavi.
Kad mi je narednica McLaughlin javila da je upravo Matias ubio…
Kad mi je rekla da je on ubio majku pred djecom,
osjećala sam se grozno.
Godinama sam se osjećala grozno. Stalno sam mislila na njih.
Da sam ga tad uhvatila, sigurna sam da bi sve bilo drukčije.
Ostale žrtve sada bi bile žive.
Ona djeca ne bi izgubila majku.
To me najviše boljelo.
Znate…
Slučajevi u kojima su u pitanju djeca vrlo su teški za detektive.
Irma je jedna od najboljih detektivki s kojima sam surađivao.
Uvijek joj je bilo stalo do slučajeva.
Policija vjeruje da je ovo silovatelj i hladnokrvni ubojica,
18-godišnji Matias Reyes.
Tog dana došla sam na posao i pokazali su mi njegovu fotografiju.
Odmah sam uzviknula: „To je Matias Reyes? Znam ga!”
Znala sam ga otkad je bio dijete.
Radio je blizu 23. postaje.
Ovdje je Reyes posluživao kavu policajcima iz obližnje postaje.
Meni je on super. Najbolji.
U 23. postaji radila sam od 1982. do 1987.
Stalno sam ga viđala.
Nisam znala kako se zove, ali znala sam da radi u toj trgovini.
Pomislila sam: „Čekaj malo.
Onamo sam odvela Carlosa i Tonyja kako bih im kupila slatkiše.”
Tada nije radio, ali…
Strašno.
DRŽAVNI TUŽITELJ
U razgovoru s Irmom Riverom saznali smo
da su Matiasa Reyesa identificirali kao mogućeg počinitelja drugog zločina.
No žrtva je nažalost otišla iz New Yorka
i nikako je nismo mogli pronaći.
Godine 1989. počela se koristiti tehnologija za utvrđivanje DNK-a.
NALAZ DNK-A
FBI-ju smo poslali uzorke DNK-a od triju silovanja,
te od četvrtog silovanja i ubojstva Lourdes Gonzalez.
U svim slučajevima uzorak je pripadao Matiasu Reyesu.
Stoga je Reyes odlučio priznati krivnju.
ZGRADA KAZNENOG SUDA
No izricanje kazne nije prošlo bez incidenta.
Reyes je iskalio bijes na svom odvjetniku.
NOVINARKA
Napao ga je pred sudom.
Tko bi to napravio? Zašto bi se netko tako sabotirao?
Ali nije se mogao obuzdati.
Osuđen je na 33 godine i četiri mjeseca zatvora.
S vremenom je stekao pravo na uvjetni otpust.
Mogao bi izaći iz zatvora.
Kako da mirno živim kad znam da bi mogao izaći?
Čemu?
Mislili smo da smo stali na kraj zločinima Matiasa Reyesa.
No onda smo saznali za druge zločine koje je počinio
o kojima nismo imali pojma.
Godine 2002. Matias Reyes javio se državnom tužitelju.
Rekao je da želi s nekim razgovarati i iznijeti neke informacije.
Javio se muškarac po imenu Matias Reyes.
Tvrdi da je davne 1989. sâm napao i ubio ženu u Central Parku.
Prišao sam joj s leđa i udario je štapom po glavi.
Onda sam je odvukao u grmlje i silovao.
Matias Reyes tvrdio je da je kriv za napad na trkačicu u Central Parku 1989.
SLUČAJ TRKAČICE U CENTRAL PARKU POTRESAO JE NEW YORK
Nije neobično da netko preuzme krivnju za poznati zločin iako nije kriv.
No neobično je bilo to što je tvrdio da je zločin počinio sâm.
U trenutku kad je Reyes progovorio
i rekao da je sâm silovao Trishu Meili, odnosnu trkačicu iz Central Parka,
petorica mladića već su bila osuđena
i služila su duge zatvorske kazne za taj zločin.
MAKSIMALNA KAZNA
Uporno su tvrdili da su nevini.
Isticali su to u svakoj situaciji.
Korey Wise, jedan od osuđenih mladića,
u zatvoru je naišao na Reyesa i među njima je izbila svađa.
Reyes je možda zato i progovorio.
Njujorška policija na kraju je osnovala istražni tim sa mnom na čelu,
kako bi se istražila Reyesova uloga u slučaju trkačice iz Central Parka.
Znamo da je pronađen DNK počinitelja čiji identitet nikad nije utvrđen.
Zato smo ga usporedili s uzorcima DNK-a Matiasa Reyesa.
Matias Reyes bez ikakve je sumnje silovao trkačicu iz Central Parka Patriciju Meili.
Njegov je DNK pronađen tog jutra kada je Patricia primljena u bolnicu.
Da smo barem imali bazu podataka s uzorcima DNK-a
davne 1989., 1990. i 1991. godine.
Tako bismo povezali sve te slučajeve.
Nije važno samo osuditi počinitelje, nego i osloboditi nedužne.
Nakon što smo utvrdili da pronađeni DNK odgovara Matiasu Reyesu,
a on je tvrdio da je sâm počinio zločin,
presude petorici optuženika s punim su pravom poništene.
OSUDILI SMO NEDUŽNE
Ovo je pobjeda za naše ljude. To je najvažnije.
ULAZ OSLOBOĐENIH
No nažalost, to će se dugo pamtiti kao tamna mrlja
u povijesti odnosa njujorške policije prema crnačkoj zajednici.
Bio sam sretan što su oslobođena petorica pogrešno optuženih mladića.
No mene je to samo podsjetilo na sve što sam tada proživljavao.
-Jeste li napali trkačicu u Central Parku? -Jesam.
Kad je gostovao u emisiji 20/20., pomislila sam: „Molim? Koji vrag?”
Kad se iznova suočavate s traumama iz prošlosti,
život vam zapravo poručuje da to nikad neće prestati
i da nikad nećete moći početi ispočetka.
Svaki put iznova bila bih ljuta.
Trebalo je ispraviti nepravdu koja je nanesena petorki iz Central Parka,
no nepravda je nanesena i drugim žrtvama Matiasa Reyesa.
Godine 2019. napisala sam članak za The Cut
pod naslovom „Prije i poslije napada”.
Razgovarala sam s Lourdesinom djecom
i s tri žene koje je Reyes silovao, za što je naposljetku osuđen.
Bile su to žene čije priče još nisu ispričane,
a sada ih povezujemo sa slučajem trkačice iz Central Parka.
Njezina priča morala se čuti.
A njezina djeca najbolje će je ispričati.
Jednostavno…
Zahvalna sam joj na svemu što je napravila.
Žao mi je što moja sestra nije upoznala svoju predivnu mamu.
Braća mi stalno govore o njoj…
Bila je divna.
Iako je više nema,
znam da me stalno vodi.
To se dogodilo 1989.
Zato na svakom dresu nosim taj broj,
majci u čast.
Mislim da se ona pojavila u mom životu
kako bi me pripremila za nešto mnogo važnije.
Govorila mi je da je škola važna i trudio sam se da je ne razočaram.
I nisam.
Danas to nastojim prenijeti svojoj djeci.
Pekla me savjest.
Najprije sam bio jako ljut i…
Krivio sam sebe i druge.
I to mi je zbilja škodilo jer me psihički uništavalo.
Svi govore o tom slučaju.
A slučaj Lourdes Gonzalez proganjao me godinama.
Zdravo, Carlose.
Drago mi je što te vidim.
Jako mi je žao.
Zato sam se htjela naći s Carlosom.
Taj me slučaj proganjao.
Bio mi je sumnjivac u drugom slučaju.
Želim ti se ispričati. Da sam ga uhvatila, ovo se ne bi dogodilo.
Nisam joj ništa zamjerao.
Nisam htio da si zbog ičega predbacuje.
Zamjeram samo Reyesu.
-Da. -Reyes zaslužuje…
On zaslužuje sve najgore.
Ne daj mu da ti upravlja životom.
Život mi je u rasulu.
-Više puta bio sam u zatvoru. -Za koja si kaznena djela dosad osuđen?
-Triput za posjedovanje oružja. -Aha.
I jednom za ubojstvo. Odgojila me ulica.
Svađe i odmazde ondje su svakodnevna pojava.
Cijeli život osvećujem se svima koji ugrožavaju mene i moju obitelj.
To je začarani krug.
Život ti nije gotov. Još stigneš puno toga postići.
Majka ti je htjela pružiti lijep život.
A sad se ti moraš potruditi i dovesti si život u red. Zbog nje.
Da.
I dalje se pokušavam popraviti.
Radim na sebi.
Trudim se biti bolja osoba upravo zbog mame.
Znala sam za još dvije žene koje su preživjele Reyesov napad.
No nismo se nikad upoznale.
Zato sam sastavila pismo.
Napisala sam da smo sve proživjele istu strašnu traumu,
no bilo bi lijepo da si možemo pružiti podršku
jer samo mi znamo i razumijemo što smo proživjele.
-Hej! -Bok!
Odlučile smo se upoznati. Prošlih godina više smo se puta našle.
Oko godišnjica napada govorila bih si:
„Zaboravi na taj datum. Samo nastavi sa životom. Pusti to.”
Lani sam pomislila čemu sve to i pozvala frendove da proslavimo
jer tko ga jebe, živa sam!
-Ozbiljno! -Zakon.
Melissa, Meg i ja imamo posebno prijateljstvo.
Povezuje nas strašna trauma koju smo proživjele,
ali povezuje nas i ljubav.
Pomislila sam: „I one su proživjele istu strahotu.”
-Da. -„Moramo se sprijateljiti.”
-Meni je to zbilja promijenilo život. -Da.
Drago mi je što ih imam.
Ne znam što bih bez njih.
I Lourdes je jedna od nas.
Ona je prava borkinja.
Često je se sjetim.
Jako mi žao zbog nje. Suosjećam s njezinom obitelji.
Lourdes nažalost nije s nama.
Zato smo htjele odati počast njoj i njezinoj obitelji
te pokazati da je nismo zaboravile.
Želim da ljudi znaju za nju i da ne bude obična fusnota u ovoj priči.
Lourdes je bila važna.
MATIAS REYES USKORO ĆE OSTVARITI PRAVO NA UVJETNI OTPUST.
IDUĆE ROČIŠTE ODRŽAT ĆE SE U KOLOVOZU 2026.
NEKOLIKO MJESECI NAKON SNIMANJA OVE EPIZODE
CARLOS JE OSUĐEN ZA NAPAD BEZ PREDUMIŠLJAJA I PRIJETNJE
U TUČNJAVI KOJA JE IZBILA U KAFIĆU U DENVERU 2021.
OSUĐEN JE NA PET GODINA ZATVORA.
AKO STE VI ILI VAŠI POZNANICI DOŽIVJELI SEKSUALNO NASILJE,
INFORMACIJE I RESURSE POTRAŽITE NA WWW.WANNATALKABOUTIT.COM
U NASTAVKU
Njujorška policija i New York nisu bili spremni na ovakvo što.
Idemo!
Krećemo se prema 1 WTC-u.
Teta Joanne radila je u sjevernom tornju.
Pitao sam se kako ću je izvući odande.
Gori druga zgrada!
Gorio je 78. kat zgrade i nisam znao kako da izađem odande.
Ajme!
Toranj se urušava!
Poručnik mi je rekao: „Trči, jebote!”
Bježite!
Vidio sam hitnu i vatrogasce. Rekao je da se vraćaju u zgradu.
Ljude treba izvući odande.
Onda sam ostao i ja. Nisam se htio sramotiti pred vatrogascem.
Nakon napada 11. rujna navikla sam se na miris smrti.
Shvatite koliko snage imate.
Shvatite što znači biti timski igrač.
Niste mrtvi. Bacite se na posao.
Prijevod titlova: Martina Grujić grač.