V MINULÝCH DÍLECH
Na Dům Saulův, krále celého Izraele.
Lev se vrátil.
Kdes byl? Zpívals o své matce?
A co pohraniční vesnice?
Viděl jsem otisk ruky větší než tkalcovský koš.
Samueli, dnes slavíme!
Pokřivil jsi trůn ke své vlastní slávě.
Saule, Bůh tě vybral za krále.
Nyní si vybral jiného.
Zabiju lva.
To nemůžeš sám.
Můžu a udělám to.
Je příliš brzy.
Ne, jsme tu včas.
K tomuhle znovu nedojde dříve než za 28 let,
až se Slunce, Měsíc a hvězdy vyrovnají tak,
jak tomu bylo na úsvitu stvoření.
Podívej, Davide.
Vychází slunce. Vzpomínáš si?
Ta birkat ha'chama.
Jen to následuj.
Požehnaný jsi Ty
Hospodine, náš Bože
Králi vesmíru
Který konáš dílo stvoření
Nemáte tu být.
Ani jeden z vás.
Ty i tvé dítě poskvrňujete jméno Jišajovo
i celého Betléma.
Zůstaň tady, ano?
Možná jsi už slyšel.
Vídám různé věci.
Vize.
A chceš vědět, co jsem viděla?
Historie bude znát jméno mého syna dlouho poté, co se na to tvoje zapomene.
Jak se opovažuješ.
Pojď sem, Davide.
Jsem prokletí?
Ne, Davide.
Jsi stvořen s bázní a úžasem.
Synu.
Ztiš se a poslouchej.
Co slyšíš?
Nic.
Zavři oči…
a poslouchej pozorně.
Nejen ušima, ale i duší.
Hlubina volá hlubinu.
A v tichu a klidu uslyšíš Boha.
Poslouchej ho. Řekne ti, kdo jsi.
Ne oni.
Nic neslyším.
Uslyšíš.
Můžu si s vámi hrát?
Eliabe, počkej na mě!
Nechoď za zeď, Davide.
Já vím.
-Davide. -Já vím.
Hlubina volá hlubinu.
Ukaž mi, kdo jsem.
Zůstaň v klidu, Davide.
Vycítí tvůj strach.
Rozumíš?
Zklidni svůj dech.
A Davide…
můj synu…
Miluji tě celým svým srdcem.
Imo? Imo, ne!
Imo, ne!
-Utíkej, Davide. -Ne!
Nitzevet!
Davide.
Nitzevet.
Co jsi to udělal, Davide?
Je to v pořádku, miláčku. Je to v pořádku.
Davide, tvá matka se po tobě ptá.
Davide, pojď sem.
Pojď sem.
Obávám se, že život pro tebe bude velmi těžký.
Nebudu tu, abych tě ochránila.
Ne. Uzdravíš se. Uvidíš.
Volá mě.
Vím to.
Vím, že to tak má být.
Ukázal mi… kým se staneš.
Kým?
Nezapomeň.
Davide.
Imo.
Pojď sem, Davide.
-Co nemám zapomenout? Ne! -Davide.
-Imo, ne! -Davide, pojď.
Prosím!
Synu, zůstaň tady.
Zůstaň tu.
Tvá matka…
už není.
Jdi na východní pole.
-Buď s ovcemi. -Proč?
Protože zármutkem se na tebe už nemohu dívat.
-Běž. -Chci ji vidět.
Odejdi z tohoto domu.
-Ne, chci vidět Imu. -Odejdi z tohoto domu.
Jdi. Postarej se o ovce.
Jdi.
Prosím, žádám vás o pomoc. Všechny tu znám.
-Prosím vás. -Nechci.
Sabo, podívej.
To je ten chlapec.
Je to pravda.
Můj synu.
Jsi v pořádku?
Kdy se poučíš?
Už mi znovu nevzdoruj.
Už tě nebude děsit.
DŮM DAVIDŮV
PEVNOST GIBEAT NOVÉ HLAVNÍ MĚSTO IZRAELE
Otče?
Mé dítě…
Jak dlouho jsem spal?
Dojdu pro ostatní, ano?
Budu rychlá.
Otec se znovu probudil.
Tentokrát se zdá být víc sám sebou.
Upozorním královnu.
Míkol.
Mluv se mnou.
Jeho křik.
Jako by ho upalovali zaživa.
Nemohu to vymazat ze své mysli.
Prosím.
Jindy.
Co mu Samuel udělal?
Nevím.
Co ti teď řeknu…
nesmí nikdo vědět, nikdo.
Samuel chce pomazat někoho jiného, jako pomazal mě.
Má lásko, měl jsi horečku a zdálo se ti o mnoha věcech.
Řekl mi to stejně jasně jako já tobě.
Teprve pak upadli do temnoty.
Ale to je zrada.
Proč jsi dovolil Samuelovi odejít?
Samuelova moc není z tohoto světa.
Můj meč by nic nezmohl.
Byl jsi pomazán třikrát.
Lidé si tě váží.
Lidé si váží i Samuela.
Abnere.
Najdi ho.
Nech ho sledovat.
Přiveď mi toho, koho pomaže.
Udělám to.
Během let jsem tě žádala o mnoho věcí.
Pokud Samuel pomaže jiného…
musí být zabit i se všemi členy jeho rodiny.
Jakýkoli náznak slabosti v našem domě je municí pro Pelištejce.
Rozumíš?
Komu sloužíš?
Jak se mě na to můžeš ptát?
Řekni to.
Sloužím Saulovu domu.
MĚSTO GAT ÚZEMÍ PELIŠTEJCŮ
Dej mi moudrost bohů a sílu mých předků.
Můj králi, už dorazili.
Buďte pozdraveni, bratři králové Pelištejců.
O tomto dni jsem dlouho snil,
kde nás pět najde důvod se sejít, místo abychom bojovali.
To stačí. Proč jsi nás sem svolal?
Hebrejci zničili Dům Amalekův.
-To je nemožné. -A přece je.
Štěstí se přiklonilo na Saulovu stranu.
Saul je král oslů.
Hebrejské kmeny nejsou ničím.
Přesto Agag s vozy, idoly a nesčetnými muži
byl pohlcen rukama těch nicotných kmenů.
Zvěsti.
Opevníme naše města.
Ne.
S pěti sjednocenými armádami vyrazíme proti Saulovi.
A až to uděláme, naši bohové a noční můry pojedou před námi.
A jak víme, že nejde jen o slepou pomstu?
Saul, který před lety zabil na bojišti tvého otce.
Není mezi námi vůdce, který by velel pěti armádám.
Určitě ne ty.
Achiš, král Gatu.
Chybí mi tvůj otec.
Měl lepší vkus na víno.
Připravte koně.
Ano, můj králi.
Kam jedeme?
Přivolat nové bohy.
BETLÉM KMEN JUDA
Jezte. Pijte. Prosím, poslušte si.
Moji lidé, pýcha Judy se vrátila.
-Děkuji. -Vítejte.
Synové Jišaje a velitel královské stráže Joáb.
Muži, kteří bojovali pod mojí zástavou.
Mojí zástavou.
Nyní vám je vracím, živé a zdravé.
Bratři…
Přináším pozdravy ze Saulova domu,
krále dvanácti kmenů a pána války.
A blahopřeji
nevěstě Ráchel a její…
záhadné volbě mého přítele Jákoba.
Ze všech hrdinů, které si mohla vzít, si vybrala tohoto.
Král si velmi váží všeho svého lidu,
v neposlední řadě i kmene Juda.
Proto posílá své příbuzné, aby vašemu svazku popřáli vše dobré.
Přivítejte Merob a Míkol.
Dcery krále Saula.
Zdravím, judští lidé.
Pozdravy od krále a naší rodiny.
Daří se nám jen tehdy, když jste všichni šťastní a v pořádku.
A vypadá to, že dnes jste.
Blahopřejeme novému páru, Jákobovi a Ráchel,
jménům pocházejícím od našich předků,
stejně jako v příbězích.
Královský dům má v úmyslu odpustit této nové rodině všechny dluhy
a darovat jim půdu a ovce z našich vlastních stád,
abyste mohli začít svou cestu
s bohatstvím a svobodou, které odpovídají vaší nové lásce.
Gratuluji.
Prosím, užijte si vína.
Vítejte.
Krásná řeč. Opravdu.
-Jsem dojatá. -Nebuď taková.
Možná se potkali a skutečně se zamilovali na první pohled.
Nebo se potkali
před týdnem, když její otec vyměnil dceru za tucet ovcí.
Dojemná slova.
Matka by byla pyšná.
Prosím.
Tato královská návštěva je jen odvedením pozornosti.
Předveďte princezny,
možná si nevšimnou, že král přichází o rozum.
Proč to říkáš?
Když nás tu otec potřebuje, ať to má.
Splnili jsme povinnost, takže už můžeme jít.
-Chci tančit. -Cože?
Jdu tancovat.
Proč?
Ne.
Princezno, prosím ne.
Joábe.
Nežárli.
Co?
David nám zahraje lepší píseň. Lepší.
Povstaň, má lásko, má krásná
A pojď
Neboť hle, podzim je minulostí
Déšť skončil a zmizel
Na zemi se objevují poupata
Nastal čas zpěvu
A hlas hrdličky
Je slyšet v naší zemi
Povstaň, má lásko, má krásná
A pojď
Napsal jsi tu píseň?
Tuhle?
Tuhle ne.
Naučil jsem se ji od matky.
Od tvé matky?
Je nádherná.
Je dobrá učitelka.
Ano, byla.
Možná pro vás někdy napíšu písničku.
Kdo jsi?
Soustřeď se na bavení hostů, pastýři.
Od toho tu jsi.
Joábe.
Za tvou snahu.
Pěkné.
Čerstvé z bojiště.
Amalekitská ostří?
Dávej si pozor na hlavu, bratranče.
Joábe, nech ho být.
Ano, princezno.
Je čas jít.
Zařídil jsem pro vás a Merob ubytování u svého otce.
Ráno se vrátíme do pevnosti.
Chceš se nechat zabít?
-Ten nůž je prokletý. -Je kovový.
Krvepijci ho používají k pohanským rituálům.
-Věštec to zakázal. -Potřebujeme ho.
Je mi jedno, odkud je.
Mně ne.
S Joábem si nezahrávej.
-Je to náš příbuzný. -Ano.
A stejně rychle tě podřízne.
Zahraj mi píseň, co mi sežene ženu.
Ne něco smutného a ponurého, ale něco, co vzbudí vášně.
Mé písně nejsou smutné a ponuré.
Hraj. Rozproudi vášně.
Proč nikdy takhle nebráníš mou čest?
Chovám se k vám oběma stejně.
Ano, samozřejmě.
To si říkej sobě.
Dobře?
Dobře, pojď.
Nemusím… nabrat rychlost
jako orel?
Takhle to nefunguje.
Kolik je hodin?
Je ráno.
Dej mi to.
-Jak to, že ti to tak jde? -Je to snadný.
-Snadný? -Další kámen.
-Tady. Ještě jednou. -Jo.
Máš na to moc času.
Nemám nic jinýho na práci.
Co mi dáš, když trefím dva džbány najednou?
To nedokážeš.
Co mi dáš?
Mezka.
Nechci mezka.
Ne mého mezka. Dám ti Abinadabova mezka.
Cože?
Kdo dává mé dítě?
Jeho mezka a akr půdy.
Nemáš akr půdy.
Najdu ho.
A když se netrefíš, co vsadíš na oplátku?
Zbytečná otázka.
-Nemá nic. -Ne, když mine,
nikdy se tu už neukáže, aby nám dělal ostudu.
-Natanaeli. -Co, bratře?
-Jsi ten nejhorší. -Souhlasíš.
-Jen to neříkáš nahlas. -Dost.
Nechci jeho mezka ani tvůj akr půdy.
Chci být Královský válečník.
Chci bojovat s vámi.
Bojovat za takového krále není žádná čest.
-Otec má pravdu. -Ne. Nemá.
Je to velká čest.
Davide, neujdeš ani tucet kroků, než tě nepřítel dostane.
Nemůžeme jít prostě domů?
Umím bojovat. Vím, že to dokážu.
Tohle není bojování. To je odhánění ptáků.
Pil jsem to.
Dobře, sleduj.
Dva džbány najednou.
Dělej.
Chci s vámi bojovat.
Davide.
Nemůžu tě dát ke Královským válečníkům. To přece víš.
Davide, měl sis to nechat.
Může se ti to hodit.
Na stříhání ovcí.
Můj nůž funguje dobře.
Zabil jsem jím starého krále.
Eliabe, když jsem ten příběh slyšel naposledy, byl to medvěd.
Byl to medvěd.
Co bude dál?
Drak?
Nevěříte mi?
Ne.
Dal mi tohle.
Páni.
Nevím, jestli je to pravda a je mi to jedno.
Ale vím tohle.
Amorita mi dal tohle.
A Pelištejec… tohle.
A tohle mi dal Amalekita.
Být Hebrejec, mám tohle.
A Šlomo mi dal tohle.
Protože jsem válečník. To je můj účel.
Davide, ty jsi básník a pastýř.
-Nejsi člověk krve. -Jsem válečník.
-Nejsi. -Benjamínská ženská.
-Špičaté zuby. -Ukaž mu to.
Eliabe, můžeš promluvit s Joábem?
Joábem? Tím chlapem, kterého jsi provokoval?
-Poslechne tě, svého velitele. -Pod Abnerem.
-Jen se zeptej. -Ne.
-Prosím. -Nevzepřu se našemu otci.
To on tě do těch kopců dostal
a díky němu je nikdy neopustíš.
Dobře.
Najdu si vlastní cestu.
-Na bojiště? -Jo.
Dobře.
-Jdeme. -Co?
Jestli chceš opravdu vidět, jaká je smrt, ukážu ti to.
Dobře.
Tvůj hněv ti poslouží dobře na bojišti, ale ne tady.
Požádal jsi mě o trénink. Máš toho na mysli víc.
Znáš mě, princi.
Od dob, kdy jsme měli k boji jen dřevěné meče.
Bojovali jsme s vidlemi…
a pastýřskými holemi.
Zuby nehty, kdybysme museli.
Přesto jsme zvítězili, stejně jako musíme nyní.
Můj otec porazil armády, které měly železo a bronz.
Nedokáže porazit svou mysl.
Došli jsme daleko, Abnere.
Proč by to Bůh dělal?
Jsem jen voják.
-Bůh se mnou nemluví. -Můj otec určitě ano.
Co mu Samuel řekl?
Musíš se ho na to zeptat sám.
Ale jedna věc je jasná.
Tvá vláda se blíží.
Můj otec je král Izraele.
Tvůj otec s námahou vstane z postele.
Proč mě nepozvali na trénink?
Odpusťte mi, můj králi.
Myslel jsem, že budete potřebovat dalších 11 dní na odpočinek.
Nikdy jsem se necítil lépe.
Dej mi chvilku se synem.
Co tě trápí, synu?
Řekni to.
Co ti řekl Samuel?
To je jedno.
Otče, už se zlobil dříve.
Ať už je to cokoli, přineseš s ním oběti,
a vše bude zapomenuto.
Vše nebude zapomenuto.
Samuel je starý muž, který žárlí na moc, kterou ztratil.
To si myslíš, že je?
Obávám se, že právě tím se stal.
To není muž, kterého znám.
Je hlasem Nejvyššího.
Miluju ho celý život.
Tos mě naučil.
Všichni muži se mění.
Až přijde čas, budeš připraven.
Slibuju.
Ale pořád jsem král.
Pamatuj si to.
Kde je tvoje sestra?
Kéž bych měl tak pilného učedníka jako ty.
Doufám, že vám to nevadí. Vím, že tu nemám co dělat.
Tvoje tajemství je u mě v bezpečí.
Biti, zlato.
Otče.
Měla bys to mít?
Achimelech mi poskytuje… zvláštní výsady.
Koneckonců jsem dcera krále.
V chudé benjamínské vesnici nebyl žádný výtisk Mojžíšova zákona.
Jsme správci velké výsady.
Jsem rád, že ji používáš.
Co to čteš?
Lidé byli sužováni jedovatými hady.
Bůh řekl Mojžíšovi, aby vzal měděného hada,
umístil ho na hůl a vyzdvihl, aby ho viděl všechen lid.
A všichni, kdo to viděli, žili.
A okamžitě se uzdravili.
Myslíš, že se to stalo?
V mém srdci ano.
Proč tě tedy Bůh neuzdraví?
Kdo říká, že nejsem uzdraven?
Musím ti něco ukázat.
Když jsem byl mladý,
o zlatu a bronzu jsme téměř neslyšeli, natož abychom ho viděli.
Přesto se v potocích na východ od Negevu,
pokud jsi hledala na správných místech,
našly tyto kameny, které se nepodobaly žádným jiným.
Mohla jsi hledat měsíc a takový kámen jsi nenašla.
Tvá matka je milovala.
Trávili jsme spolu nekonečné hodiny jejich hledáním.
Ale popravdě…
Jen jsem se ji snažil přesvědčit, aby si mě vzala.
Tak jsem jí nechal vyrobit tohle.
Bude se jí to líbit?
Myslím, že si toho bude vážit.
Na věky.
Bude jí to připomínat lepší časy.
Neboj se, mé dítě.
Vše se obrátí k dobrému.
Máš mé slovo.
Můžu se zeptat?
Proč ne? Nemáme nic jiného na práci.
Jaké na ni máš vzpomínky?
Na mou matku.
Někdy mám pocit, že se mi vytrácí.
Raději bych na to nevzpomínal.
Smrt tvé matky, pocit viny, který neseš,
někdy mám pocit…
že to dokazuje, že život může být krutý a nespravedlivý,
zvlášť když čelíš něčemu, co se nedá změnit.
Byla to velmi přesvědčivá a srdečná žena.
Její písně naplnily celý dům.
A lituji, že jsem na ni byl tak zlý.
Chceš utéct do války a barbarství?
Tady je.
Kdo to udělal?
To zůstává záhadou.
Měli bychom zjistit pravdu.
Dokážeš to, co nedokázal princ Jonatán?
Věří, že to udělal…
Kdo?
Ne.
Sledují nás.
Davide?
Jsi Hebrejec?
Byl to tvůj domov?
Ne.
Nejsem odsud.
Přišels sám?
Sám.
A nic nevím.
Jsi z kmene Juda?
Kmene lva?
Já jsem lva zabil.
Působivé.
Mí bratři mi nevěří.
Udělal jsem mnoho věcí, kterým moji bratři nevěří.
Nejbližší často opomíjejí velikost.
Bronz. Pelištejec?
Pelištejec?
Tvoji lidé mají pověst, že?
Anak?
-Anakové? -Synové Anaka?
-Ano. -Obři.
Stvořeni, když synové Boží sestoupili a zplodili děti s lidmi.
A věříš v ně?
Věřím všem Mojžíšovým slovům.
Mojžíš.
Který utopil egyptské vojsko tím, že rozdělil Velké moře.
Hašem utopil armádu. Mojžíš byl jeho nástrojem.
Hašem?
-Jméno? -Bůh bohů.
Opravdu?
-Jiný nemůže… -Nepotřebujeme jiné.
Pak se musím zeptat.
Může tě tvůj Bůh zachránit?
Davide! Utíkej!
Utíkej!
Davide!
Davide, běž.
Běž.
No tak, Davide. Jdeme. Pojď.
Eliabe.
Běž.
-Eliabe, tady. -Ne, Davide!
Ne.
Eliabe, ne.
Eliabe.
Mám přivolat další muže a dorazit je?
Ne.
Je po všem.
Musíme ulovit větší kořist.
Postarám se o to.
Postarám se o to! Nech to!
Promiň, Jošiáši.
Nikdo by neměl být svědkem takových věcí.
Hospodin ti požehná a zachová tě, můj Králi.
Dá ti spánek.
Bojíš se spát.
Tohle se mi honí hlavou. Co když je to bitva, kterou nemohu vyhrát?
Vyhraješ každou bitvu.
Porazíš každého nepřítele.
Z jejich padlé pevnosti jsi udělal náš domov.
Jsi tu šťastná?
Trochu průvan.
Lehni si.
Pojď.
Pamatuješ na náš první domov?
Byli jsme spolu.
Život byl jednoduchý.
Bylo to bezpečné útočiště.
Protože jsi tam byla ty.
Víc jsem nepotřeboval.
Spi, má lásko.
Spi a vrať se mi.
Prosím, vrať se mi.
Vyrobylas to?
Líbí se ti to?
Je to krásné.
Ochrání tě to. Bude to tvoje brnění.
Adonaji, který jsi nás vysvobodil z Egypta,
neobracej se k nám nyní zády.
Kéž jsou oběti těch, kdo zemřeli, hodny tvého záměru.
Prosím.
Ukaž mi svůj záměr.
Samueli.
Zabiju tě.
Král podřízne soudce Izraele.
Matko?
Jonatáne.
Zabiju tě.
Podříznu tě jako…
Pokosím tě jako vysokou trávu.
Tráva, která usychá a vadne…
-Otče? -…a je zapomenuta.
-Vše je zapomenuto! -Otče!
Vše je zapomenuto!
Otče.
Ne, Saule! Ne!
Otče.
-Otče. -Jonatáne.
-Pomoz mi. -Pomůžu.
Jak se to stalo?
Musíš odpočívat.
Pojď. Odvedeme tě zpátky do postele.
Eliabe.
Eliabe, probuď se.
-Probuď se. -Nech mě tu.
Nepřežiju to.
Probuď se.
Byls ve válce, pamatuješ?
-Je to moc daleko. -Není.
Poslouchej. Jsem silnější, než si myslíš.
Podívej se na mě.
Jsem silnější, než myslíš.
Pojď.
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková myslíš.