TIDLIGERE I…
Skål for Sauls hus, og kongen over Israel.
Løven er vendt tilbage.
Hvor var du? Ude og synge om din mor?
Hvad med grænselandsbyen?
Jeg så aftrykket af en hånd større end en væverkurv.
Samuel, i aften fejrer vi!
Du har forvansket Israels trone for din egen ære.
Saul, Gud valgte dig som konge.
Nu vælger Han en anden.
Jeg dræber løven.
Du kan ikke alene.
Det kan og vil jeg.
Det er for tidligt.
Nej, vi er her lige til tiden.
Og dette vil først ske om 28 år,
når solens, månens og stjernernes placering
er netop, som de var ved skabelsens begyndelse.
Se, David.
Solen står op. Husker du det?
Birkat ha'chama.
Følg med.
Velsignet er Du
Vor Herre og Gud
Kongen over universet
Som udfører skabelsens værk
I bør ikke være her.
Ingen af jer.
Du og dit barn besudler Isajs navn
og hele Betlehem.
Bliv her, okay?
Måske har du hørt det.
Jeg ser ting.
Syner.
Vil du vide, hvad jeg har set?
Historien vil huske min søns navn, længe efter dit er glemt.
Hvor vover du?
Kom, David.
Er jeg en forbandelse?
Nej, David.
Du er underfuldt skabt.
Min søn.
Vær stille og lyt.
Hvad kan du høre?
Intet.
Luk øjnene…
…og hør efter.
Ikke blot med dine ører, men med din sjæl.
Dybt kalder på dybt,
og i stilheden vil du høre Gud.
Lyt til ham. Han vil fortælle dig, hvem du er.
Ikke dem.
Jeg kan intet høre.
Det kommer du til.
Må jeg lege med?
Eliab, vent på mig!
Ikke forbi muren, David.
Jeg ved det.
-David. -Jeg ved det.
Dybt kalder på dybt.
Vis mig, hvem jeg er.
Stå helt stille, David.
Han kan fornemme ens frygt.
Forstår du?
Træk vejret roligt.
Og David…
…min søn…
Jeg elsker dig af hele mit hjerte.
Ima? Ima, nej!
Ima, nej!
-Løb, David. -Nej!
Nitzevet!
David.
Nitzevet.
Hvad har du gjort, David?
Det er okay, min skat.
David, din mor spørger efter dig.
Kom.
Jeg frygter, at livet vil blive så svært for dig.
Jeg vil ikke være her til at beskytte dig.
Du skal nok få det bedre.
Han kalder på mig.
Jeg ved det.
Jeg ved, det er sådan.
Han viste mig… hvad du vil blive.
Hvad?
Husk.
David.
Ima.
Kom, David.
-Husk hvad? Nej! -David, kom.
-Ima, nej! -David, kom.
Jeg beder dig!
Bliv her, søn.
Bliv her.
Din mor…
…er ikke mere.
Tag til den østlige mark.
-Pas på fårene. -Hvorfor?
For jeg kan ikke sørge, når du er i nærheden.
-Gå. -Jeg vil se hende.
Forlad dette hus.
-Nej, jeg vil se ima. -Forlad dette hus!
Pas på fårene.
Gå.
Jeg beder dig om hjælp. Jeg kender alle her.
-Jeg beder dig. -Jeg vil ikke.
Saba, se. Se!
Det er drengen.
Det er sandt.
Min søn.
Er du okay?
Hvornår lærer du det?
Trods mig ikke igen.
Han skræmmer dig ikke mere.
GIBEA-FÆSTNINGEN ISRAELS NYE HOVEDSTAD
Fader?
Mit barn…
Hvor længe har jeg sovet?
Jeg henter de andre. Okay?
Jeg skynder mig.
Far er vågnet igen.
Han virker mere som sig selv nu.
Jeg giver dronningen besked.
Mychal.
Tal til mig.
Hans skrig…
De er, som blev han brændt levende.
Jeg kan ikke glemme dem.
Stop.
En anden gang.
Hvad gjorde Samuel?
Det ved jeg ikke.
Det, jeg vil sige dig nu…
…må ingen andre høre.
Samuel agter at salve en anden, som han salvede mig.
Min elskede, du har haft feber og drømt mange ting.
Han sagde det ganske tydeligt.
Først da tog mørket mig.
Men det er forræderi.
Hvorfor lod du Samuel gå?
Samuels magt er ikke af denne verden.
Min klinge ville intet udrette.
Du er blevet salvet tre gange.
Folket forguder dig.
Folket forguder også Samuel.
Abner.
Find ham.
Følg efter ham.
Bring mig den, han salver.
Det skal ske.
Jeg har bedt dig om meget gennem årene.
Den, Samuel salver…
…må vi dræbe sammen med hele hans familie.
Ethvert tegn på svaghed i vores hus er ammunition til filisterne.
Forstår du?
Hvem tjener du?
Hvordan kan du spørge om det?
Sig det.
Jeg tjener Sauls hus.
GAT FILISTRENES TERRITORIUM
Giv mig gudernes visdom, og mine forfædres styrke.
Min konge, de er ankommet.
Vær hilset, filisterkonger.
Jeg har længe drømt om denne dag,
hvor vi fem ville samles i stedet for at slås.
Nok om det. Hvorfor er vi her?
Hebræerne har ødelagt Amaleks hus.
-Det er umuligt. -Men det er sket.
Sauls held er vendt.
Saul er konge over æsler.
De hebraiske stammer er jævne.
Dog er Agag, som havde stridsvogne, jern og utallige soldater,
blevet besejret af disse jævne stammer.
Rygter.
Så vi befæster vores byer.
Nej.
Med fem forenede hære rider vi mod Saul.
Og så vil vores guder og mareridt drive os.
Hvordan ved vi, at det ikke bare er blind hævn?
Saul dræbte trods alt din far på slagmarken.
Der er ingen leder blandt os, der kan anføre de fem hære.
Bestemt ikke dig,
Achish, konge af Gath.
Jeg savner din far.
Han havde bedre smag i vin.
Gør hestene klar.
Ja, min konge.
Hvor skal vi hen?
Vi må hidkalde nye guder.
BETLEHEM JUDAS STAMME
Spis. Drik. Mor jer.
Mit folk. Judas stolthed er vendt tilbage.
-Tak. -Velkommen.
Isajs sønner og kaptajnen for kongens garde, Joab.
Mænd, der har kæmpet under mit banner.
Mit banner!
Nu giver jeg dem tilbage til jer i live og god behold.
Brødre…
Jeg bringer hilsner fra Saul,
konge over de 12 stammer og krigsherre.
Og tillykke
til bruden Rakel og hendes…
…gådefulde valg af min ven Jakob.
Blandt alle heltene valgte hun ham.
Kongen holder meget af hele sit folk,
ikke mindst Judas stamme.
Derfor sender han sin egen slægt for at ønske jer alt godt.
Byd Mirab og Mychal velkommen.
Kong Sauls døtre.
Vær hilset, Judas folk.
Vi skal hilse fra kongen og vores familie.
Vi har kun succes, hvis I alle er glade og har det godt.
Og det lader I til at være i dag.
Tillykke til det nye par, Jakob og Rakel,
navne, der stammer fra vores forfædre,
ligesom de gamle historier.
Kongens hus tilgiver hermed denne nye families gæld
og giver dem tilmed jord og får fra vores egne flokke,
så I kan begynde jeres rejse
med de rigdomme og den frihed, som jeres kærlighed har fortjent.
Tillykke.
Nyd vinen.
Velkommen.
Fine udtalelser. Virkelig.
-Jeg er meget rørt. -Lad dog være.
Måske mødtes de og forelskede sig ved første øjekast.
Eller for en uge siden,
da hendes far byttede sin datter for et dusin får.
Rørende ord.
Mor ville være stolt.
Lad dog være.
Dette kongelige besøg er blot en distraktion.
Hvis prinsesserne står frem,
bemærker folk måske ikke, at kongen er ved at miste forstanden.
Hvorfor siger du den slags?
Far har brug for os her.
Og vi har gjort vores pligt, så nu kan vi gå.
-Jeg vil danse. -Hvad?
Jeg vil danse.
Hvorfor?
Nej.
Prinsesse, lad være.
Joab.
Vær ikke jaloux.
Ja?
David vil spille en bedre snag for os.
Rejs dig, elskede, min skønhed
Og rejs bort
For efteråret er bag os
Regnen er forbi
Og blomsterknopperne dukker op
Nu er det tid til sang
Og turtelduers kurren
Kan høres over hele landet
Rejs dig, elskede, min skønhed
Og rejs bort
Skrev du denne sang?
Den her?
Nej, ikke denne.
Jeg lærte den af min mor.
Din mor?
Den er smuk.
Hun er en god lærer.
Ja, det var hun.
Måske kan jeg skrive en sang til dig en dag.
Hvem er du?
Fokuser på at underholde gæsterne, hyrde.
Det er dit formål.
Joab.
For din indsats.
Den er flot.
Lige fra slagmarken.
En amalekit-klinge?
Vær nu forsigtig, fætter.
Joab, lad ham være.
Ja, prinsesse.
Det er tid til at gå.
Du og Mirab overnatter på min fars vingård.
Vi vender tilbage i morgen.
Prøver du at få dig selv dræbt?
-Kniven er forbandet. -Den er af metal.
Bloddrikkere bruger den til hedenske ritualer.
-Seeren forbød det. -Vi må det.
Jeg er ligeglad med det.
Det er jeg ikke.
Joab skal ikke trodses.
-Han er vor slægtning. -Ja.
Han skærer halsen over på dig.
Spil en sang til mig.
Ikke noget trist, men noget, der vækker lidenskab.
Mine sange er ikke triste.
Spil bare. Det vækker lidenskaben.
Hvorfor forsvarer du aldrig min ære?
Jeg behandler jer begge ens.
Ja, selvfølgelig.
Fortæl dig selv den historie.
Okay?
Okay, kom så.
Behøver jeg ikke… opbygge fart
som en ørn?
Sådan er det ikke.
Hvad er klokken?
Det er morgen.
Giv mig den.
-Hvordan gør du det så? -Nemt nok.
-Let? -En sten til.
-Her. Igen. -Ja.
Du har for meget tid med den.
Jeg har ikke andet.
Hvad får jeg, hvis jeg kan ramme to krukker?
Det kan du ikke.
Hvad vil du give mig?
Et muldyr.
Ikke et muldyr.
Ikke mit. Du får Abinadabs muldyr.
Hvad?
Hvem giver min skat?
Hans muldyr og en hektar jord.
Du ejer ikke jord.
Jeg finder det.
Og hvis du rammer forbi, hvad vil du så satse?
Meningsløst spørgsmål.
-Han har intet. -Nej,
han vil aldrig vise sig i byen igen.
-Nathaneel. -Hvad, bror?
-Du er værst. -Enig.
-Du siger det ikke højt. -Nok.
Jeg vil ikke have hans muldyr eller land.
Jeg vil bo hos krigerne.
Jeg vil kæmpe med.
Det er ingen ære at kæmpe for kongen.
-Far har ret. -Han tager fejl.
Der er stor ære i det.
Du når ikke et dusin skridt, før en fjende fælder dig.
Kan vi ikke bare tage hjem?
Jeg kan kæmpe. Det ved jeg.
Dette er ikke at kæmpe. Det er at jage fugle bort.
Jeg drak det!
Okay, se her.
To krukker på én gang.
Værsgo.
Jeg vil kæmpe mod dig.
David.
Du bliver ikke én af kongens krigere. Det ved du.
Du burde have beholdt denne.
Den kunne blive nyttig.
Du ved, til at klippe får.
Min kniv fungerer fint.
Jeg dræbte den gamle konge.
Eliab, sidst jeg hørte den historie, var det en bjørn.
Det var en bjørn.
Hvad bliver det næste?
En drage?
Tror I mig ikke?
Nej.
Han gav mig dette.
Wauw.
Jeg er ligeglad med, om noget af det er sandt.
Men én ting ved jeg.
En amorit gav mig dette.
Og en filister gav mig dette.
Og en amalekit gav mig dette.
En hebræer gav mig denne.
Og Shlomo gav mig denne.
For jeg er kriger. Sådan er jeg skabt.
Du, David, er digter, og du er hyrde.
-Du er ikke en blodets mand. -Jeg er kriger.
-Nej. -En kvinde fra Benjamins stamme.
-Spidse tænder. -Vis ham det.
Eliab, kan du tale med Joab?
Joab? Manden, du provokerede i går?
-Han lytter til sin kommandant. -Abner.
-Bare spørg. -Nej.
-Kom nu. -Jeg trodser ikke vores far.
Han placerede dig i de bakker,
og derfor forlader du dem aldrig.
Fint.
Så finder jeg min egen vej.
-Til slagmarken? -Ja.
Nuvel.
-Kom. -Hvad?
Hvis du virkelig vil se døden, så lad mig vise dig den.
Okay.
Din vrede gavner dig på slagmarken, men ikke her.
Du bad mig sparre. Du har mere i tankerne.
Du kender mig godt.
Fra dengang vi kun havde træsværd at kæmpe med.
Vi kæmpede med høtyve…
…og hyrdestave.
Med næb og kløer.
Men vi sejrede, som vi må gøre igen nu.
Min far besejrede hære udrustet med metal og bronze.
Nu kæmper han med sit sind.
Vi er nået så langt, Abner.
Hvorfor gør Gud det her?
Jeg er blot en soldat.
-Gud taler ikke til mig. -Det gjorde min far.
Hvad sagde Samuel til ham?
Det må du selv spørge ham om.
Men én ting er klart.
Dit styre kommer.
Min far er Israels konge.
Din far kæmper for at komme ud af sengen.
Hvorfor bad ingen mig sparre?
Tilgiv mig, min konge.
Jeg tænkte, du havde brug for 11 dages hvile mere.
Jeg har det bedre end nogensinde.
Lad mig tale med min søn.
Hvad går dig på?
Sig det nu.
Hvad sagde Samuel til dig?
Det er lige meget.
Han har været vred før, fader.
Hvad end det er, vil du gøre ofringer med ham,
og alt vil blive glemt.
Alt vil ikke blive glemt.
Samuel er en gammel mand, som savner den magt, han har mistet.
Er det, hvad du tror?
Det frygter jeg.
Sådan kender jeg ham ikke.
Han er Den Højestes stemme.
Jeg har altid elsket ham.
Det lærte du mig.
Alle mænd forandrer sig.
Når tiden er inde, er du klar.
Det lover jeg.
Men jeg er stadig konge.
Husk det.
Hvor er din søster?
Gid jeg havde en lærling så flittig, som du er.
Jeg håber, det er okay. Jeg ved, jeg ikke bør være her.
Din hemmelighed er sikker hos mig.
Biti, min kære.
Fader.
Bør du have den?
Ahimelech giver mig… særlige privilegier.
Jeg er trods alt kongens datter.
Der var ingen kopi af Moseloven i Benjamins fattige landsby.
Vi forvalter et stort privilegium.
Det glæder mig at se, du bruger det.
Hvad læser du?
Folket blev plaget af giftslanger.
Gud bad Moses om at tage en kobberslange,
sætte den på en stang og løfte den, så alle kunne se den.
Og alle, der så på den, overlevede.
De blev øjeblikkeligt helbredt.
Tror du virkelig, det skete?
I mit hjerte, ja.
Hvorfor helbreder Gud så ikke dig?
Hvem siger, jeg ikke er helbredt?
Jeg vil vise dig noget.
Da jeg var ung,
havde vi knap nok hørt om guld eller bronze, og slet ikke set det.
Men i floderne øst for Negev-ørkenen,
hvis man ledte de rette steder,
var der enestående sten.
Man kunne lede i en måned uden at finde sådan en sten.
Din mor elskede dem.
Vi brugte utallige timer på at lede efter dem sammen.
Men sandheden er…
…at jeg bare prøvede at få hende til at gifte sig med mig.
Så jeg fik denne lavet til hende.
Tror du, hun vil synes om den?
Jeg tror, hun vil elske dem.
I al evighed.
Det vil minde hende om bedre tider.
Frygt ej, mit barn.
Alting vil ende godt.
Det lover jeg.
Hey.
Må jeg spørge om noget?
Hvorfor ikke? Vi har ikke andet at lave.
Hvad husker du om hende?
Min mor.
Jeg føler, jeg glemmer hende.
Den tid husker jeg helst ikke.
Din mors bortgang, din skyld…
Sommetider føler jeg…
…det beviser, at livet kan være grusomt og uretfærdigt,
især når ting er endegyldige.
Hun besad stor viljestyrke og varme.
Hendes sange fyldte huset.
Jeg fortryder, jeg ikke var god ved hende.
Hey.
Ønsker du at opleve krig og barbari?
Der er det.
Hvem gjorde det her?
Det er et mysterium.
Så bør vi opklare det.
Kan du gøre, hvad prins Jonathan ikke formåede?
Han tror, de, der står bag, er…
Hvad?
Nej.
Vi bliver overvåget.
David?
Er du hebræer?
Var dette dit hjem?
Nej.
Jeg er ikke herfra.
Kom du alene?
Ja.
Og jeg ved intet.
Er du fra Judas stamme?
Løvens stamme?
Jeg dræbte en løve.
Imponerende.
Mine brødre tror mig ikke.
Jeg har gjort meget, mine brødre ikke tror på.
Storhed afvises ofte af dem, der står os nær.
Det er af bronze. En filister?
Filister?
Dit folk har en legende, ikke sandt?
Anak?
-Anakim? -Anaks sønner?
-Ja. -Kæmper.
Skabt, da Guds sønner steg ned og fik børn med menneskedøtre.
Og du tror på dem?
Jeg tror på alle Moses' ord.
Moses.
Som druknede den egyptiske hær i Det Røde Hav.
Hashem druknede hæren. Moses var hans redskab.
Hashem?
-Navnet? -Gudernes gud.
Er han?
-Og der er ingen anden… -Unødvendigt.
Så må jeg spørge dig:
Kan din gud redde dig nu?
David! Løb!
Løb! Afsted.
David!
David, afsted.
Afsted.
David. Kom så, afsted.
Eliab!
Afsted.
-Eliab. Herovre. -Nej. David!
Nej.
Eliab, nej.
Eliab.
Skal jeg hidkalde flere og dræbe dem?
Nej.
Det er gjort.
Vi har større bytte at jage.
Jeg klarer det.
Lad det så være!
Undskyld, Josija.
Ingen burde være opleve den slags.
Herren vil velsigne og bevare dig, min konge.
Give dig søvn.
Du frygter søvn.
Det raser i mit sind. Hvad nu, hvis det ikke er et slag, jeg kan vinde?
Du vinder alle slag.
Du besejrer alle fjender.
Og du har gjort deres faldne fæstning til vores hjem.
Er du lykkelig her?
Det trækker lidt.
Læg dig hos mig.
Kom.
Husker du vores første hjem?
Vi var alle sammen.
Livet var enkelt.
Der var trygt.
Fordi du var der.
Mere behøvede jeg ikke.
Sov, min elskede.
Sov, og kom tilbage til mig.
Kom tilbage til mig.
Har du lavet det?
Kan du lide det?
Det er smukt.
Det vil beskytte dig som en rustning.
Adonay, der reddede os fra Egypten,
vend os ikke ryggen nu.
Må de dødes ofre være dit formål værdigt.
Jeg beder dig.
Vis mig dit formål.
Samuel.
Jeg dræber dig.
Kongen vil fælde Israels dommer.
Mor?
Jonathan.
Jeg dræber dig.
Jeg vil slå dig ned som…
Slå dig ned som det høje græs.
Græs, der visner og falmer…
-Fader? -…og er glemt.
-Alt er glemt! -Fader!
Alt er glemt!
Fader.
Nej, Saul! Nej!
Fader.
-Fader. -Jonathan.
-Hjælp mig. -Det skal jeg nok.
Hvordan er det kommet så vidt?
Du må hvile dig.
Kom, så får vi dig i seng igen. Kom.
Eliab.
Eliab, vågn op.
-Vågn op. -Lad mig være.
Jeg klarer det aldrig.
Vågn op.
Husker du krigen?
-Der er for langt. -Nej.
Hør her. Jeg er stærkere, end du tror.
Se på mig.
Jeg er stærkere, end du tror.
Kom.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen du tror.