AZ ELŐZŐ RÉSZEKBEN
A király nem önmaga. Egyre kevésbé ismerek rá.
Sámuel!
Vannak, akik más isteneket imádnak.
Segítened kell.
Gyönyörű ez a dal.
Talán egy nap neked is írhatok egyet.
-Követni kell valakit. -Kit kövessek?
Sámuelt.
-Dávid, az Úr felkentje. -Felkentje? Milyen felkelt?
Izrael királya lesz.
Valaki!
Hol vagyok?
Valaki!
Mit láttam?
Valami történt velem…
amikor kiöntötted az olajat.
Láttam valamit.
Jártam valahol.
A Szentlélek.
Most már rajtad múlik.
Ahogy korábban Ábrahámon, Izsákon, Jákobon és Mózesen múlt.
Nem értem.
Nem kell megértened ahhoz, hogy érezd az erejét.
Nem, bocsáss meg! Izraelnek már van egy királya.
Egy jó király.
-Talán olyat akartál választani… -Nem én választottalak.
Sőt, próbáltam meggyőzni az Urat, hogy tévedett.
Isten nem csak azt látja, ki vagy.
Azt is látja, hogy ki leszel.
Látja…
Mi a baj?
Dávid…
Nagy erő lakozik benned, érzem.
Hatalmas tehetség.
Heves szenvedély.
Ez átok és áldás is lesz neked egyben.
Ezt látom.
Várj! Maradj velünk!
Itt nem láthatnak meg.
Nem biztonságos neked.
Akkor hadd menjek veled!
Az nekem nem lenne biztonságos.
Miért?
Ha Saul megtudja, mindkettőnket meg akar majd ölni.
Dávid!
Hamarosan visszatérek.
Remélem, válaszaim is lesznek.
Jól van.
-Sámuel megőrült. -És ha nem?
-Megőrült. -És ha nem?
-Fiúk! -Az Úr szavát tolmácsolja.
Elég legyen!
Minden, amit mond, valóra válik.
Gyerekkorom óta hallottam erről az emberről.
Isten azt akarja, hogy meghaljunk?
-Nem tudom, mit akar. -Atyám, tudom, tiszteled.
Ő vezette Izraelt a királyok kora előtt. De mindenki megöregszik.
Mindenki téved.
Ő nem akármilyen ember.
Ő a Magasságos prófétája.
Veszélyes.
-Nem tudhatják meg, hogy itt járt. -Biztos meglátták.
El kell mennem a vénekhez.
-Muszáj… -Ne!
Nem tudhatják meg.
Eliáb, ez az én otthonom.
Én döntöm el, hogyan védem meg.
Hallgass rám, atyám! Ti is!
Kevesebbért is öltem már embert.
Te is, Abinádáb.
Így akarunk meghalni?
Árulókként?
Tehát a király iránti hűséged nagyobb,
mint az egyetlen, igaz Isten iránti hűséged?
Vagy a családod iránt?
Nem.
Nem nagyobb.
És ez a lényeg.
Atyám!
Testvéreim!
Erről senki sem tudhat.
Mi legyen Dáviddal?
Ki vagy te?
Ki…
Hol vagyok…
-Hé! Ébresztő! -Mi az?
Mit akarsz?
A család döntésre jutott, és…
És én mondom el neked.
Száműztök Filiszteába.
Nem, igazából eladunk Egyiptomnak.
Ott muzsikálhatsz az idős asszonyoknak.
És jó árat is kapunk érted, azt hiszem.
Az a baj, hogy ezt a lehetőséget tényleg fontolgatják.
Meg akarom védeni a családot és visszaszerezni a jó hírünket.
Tudom.
Akkor maradj a hegyekben!
Csak egy kis időre.
Tedd meg értem!
Testvérem, kérlek!
Köszönöm.
Mit?
Hogy testvérednek hívtál.
De ha mégis…
Eliáb, ha Isten mégis úgy akarta, hogy…
Ne!
Nem akarta.
És Sámuel?
Nem tudja, mit beszél.
-Ezt nem tudhatod. -Egy szót se többé erről!
Sámuel sosem járt nálad.
De járt.
És ha kiderülne, a király megöletne.
És minket is. Ezt akarod?
Katonák!
És Jóáb.
Te maradj itt!
Saul házának parancsa.
Kuzin!
Mi történt?
Idézést kaptunk.
A király gyűrűjével lepecsételve.
Készülődjünk! Gyere, Abinádáb!
Nem.
Nem nektek szól.
Hogyan?
Dávidnak.
DÁVID HÁZA
Egyedül akarok lenni.
Órák óta egyedül vagy.
Én vagyok.
Hadd maradjak!
Egy királynak sem kéne egyedül lennie.
A királyok magányosak.
Mondd csak!
Hogyan könnyíthetnék a terheiden?
Ne dühítsd fel anyádat!
Túl sokat kérsz.
Pihenj egy napot!
Velem.
Van egy ivó a közelben.
Borok, nők és…
Azt várod, hogy megalázzam anyádat?
Dehogy!
De azért megnézhetnéd.
Isbóset!
Atyám!
Gondolkodtam Gibeáról.
Hogy mitől válhatna fővárossá.
Sokat gondolkodtam rajta.
Mondd csak!
Szerintem ne csak egy erőd legyen.
Legyen népünk menedéke!
Nagy színházakat építünk a művészetnek.
Idehozzuk Egyiptom legjobb előadóit és előadásait.
Távolabbról is!
Szórakoztatjuk őket…
és rajongani fognak érted.
Atyám!
Ezzel eltereljük a figyelmüket.
Ez bölcs gondolat.
És arra gondoltam…
hogy én irányítanám.
Jó célt szolgálnék.
Isbóset, a vezetés nem az erősséged.
És…
ha tíz hónappal korábban születtem volna…
képes lennék rá?
Fiam! Ez nem azon múlik, hogy mikor születtél,
hanem azon, hogy ki vagy.
És ki vagyok én neked?
Idővel rátalálsz a célodra.
De most hadd végezzem a saját feladatomat!
De atyám, most rátalálhatnék a célomra.
Egyszer…
Éljen örökké a király!
-Nyugalom! -Eleget vártam.
Te vagy Isbóset, Izrael hercege.
Nyugalom!
Mi olyan sürgős?
Jáír!
A Dán törzs véne.
Beszélnünk kell.
Négyszemközt.
Saul, miért nem engedsz be?
Állj meg! Királyodként kell szólítanod.
Nem fogok megállni.
Tudd a helyed, Ábner!
Saul háza elárult engem!
Ábner!
Semmi baj.
Beszélj!
Hogyan árultunk el?
Felség, Isten csak egy gyönyörű lánnyal áldotta meg a családomat.
Dinával.
Egy nemes emberhez méltó menyasszony volt.
De ez már szóba sem jöhet.
-Mi köze ennek hozzánk? -A fivéred meggyalázta!
Honnan tudod, hogy ő volt?
Nem hazudok.
A lányom esküszik rá!
Saul!
Mit csinálsz?
Hová mész?
Mi ez?
Nem végeztem! Követelem, hogy maradj!
Követeled?
-Kinek képzeled magad? -Testvérem, rád nincs szükség.
-Úgy tűnik, hogy van. -Szégyent hoztál a lányomra és a házamra.
Melyik is a lányod?
Akinek púpos a háta? Vagy a kancsal?
Isbóset!
Kérj bocsánatot!
Sajnálom. Tényleg.
Hogy a lányod kancsal.
Csak…
Meggyaláztad a lányát?
Nos… valószínűleg.
A fivéred kötelessége elvenni a lányomat, és egyesíteni a házainkat.
Nem fogok egy meggyalázott nőt elvenni.
Hogy merészeled?
Helyre kell hoznod.
És ha nem,
Dán törzse többé nem lesz hű a házatokhoz.
-Jáír! Beszéljük meg! -Ne!
-Egyszerűbben mondom. -Isbóset!
A házaink sosem egyesülnek, Jáír.
Isbóset! Elhallgass!
Akkor idézem Mózes törvényét.
Meg van írva.
Tudsz olvasni?
Feleségül kell venned a lányomat, vagy halálra köveznek.
Ki beszél halálról ebben a palotában?
Hol a király?
Ő küldött.
Csak az uralkodóval beszélek.
Én is az vagyok.
Mózes törvényére hivatkozva azt mondod, a fiamat meg kell kövezni.
Mindenkire vonatkozik a törvény.
A királyra is.
Igen.
De a törvény azt is megköveteli,
hogy a lányodat a fiammal együtt kövezzék meg.
Ezt szeretnéd?
Nem ismered a törvényt?
Beszélek a királlyal.
Gyere vissza! Elrendezzük a dolgot.
Ez az utasítás badarság!
-A király túl sokat vett el! -Elég!
Bízd csak rám!
Miről van szó?
Nem mondta el.
Jóáb, Dávid az öcsém.
-Biztos tudsz valamit. -Nem kérdőjelezem meg a parancsot,
átadom őket.
Mindegy, hogy a családról van-e szó, ezt ne feledd!
Kuzin!
Ez a tiéd.
Én már nem félek az oroszlántól.
Már te sem fogsz félni.
Avva, vigyázz a birkára!
Nem kell búcsúzkodnunk.
Még találkozunk.
Hamarosan.
Eliáb!
Ellátmány az útra.
Tedd, amit kell!
Védd meg Dávidot és ezt a házat!
Melyikkel lép?
Melyikkel?
Csendet!
Jól van.
Rajta!
Szerinted mit tesznek veled?
Mit tehetnének? Én vagyok a herceg.
Vannak törvények, amiket be kell tartanod, Isbóset.
Igen.
Majd adnak neki egy néhány marhát
a hűségéért cserébe.
Elfelejtjük, és kész.
Láttam anyámat.
Feldúlt volt.
Biztos megbocsát nekem.
Ahogy mindig.
Nincs ilyen!
-Miért? -Csalás.
Hozzáértél, lépj azzal!
Lépnem kell vele?
-Lépned kell. -Nekem…
Meráb, nekem nem kell tennem semmit.
Te jössz!
Mire vársz?
Ismerem a lányt.
Ismerem Dinát.
És ismerem az apját is.
Tényleg megaláztad.
És ha nem tud bosszút állni rajtad, rajtunk,
akkor Dinán fog.
Mi ez? Mit csinálsz?
Mire célzol?
Arra, hogy vannak következmények.
-Megbántasz másokat. -„Következmények.”
Próbálok vigyázni rád.
Köszönöm, hogy felvilágosítottál.
-Nem, én… -Köszönöm. Most már értem.
-Most már tudom. -Én…
-Te írod elő, hogyan viselkedjek? -Bocsánat!
Nem tudom, miért mondtam ezt. Játsszunk!
Játsszunk!
Én jövök.
Igen.
Folytasd csak! Nekem mindegy.
Keresd meg Mikált! Játssz vele!
Mi az?
Hibáztam.
Miért lepődik meg mindenki?
-Nem öltem meg senkit. -Elég!
-Miért aláztál meg minket? -Tehát arról nem beszélünk.
Mintha nem történt volna semmi, de én vagyok a fekete bárány.
Igen, az vagy. Mert ezt csinálod.
Járatod a szád.
Mindig bajba kerülsz.
Elég volt!
De még sok mondanivalóm van!
Megkérdezted, ki vagy nekem.
Az az igazság, hogy amióta megszülettél,
csak a bajt hozod ránk!
Hagyjatok magunkra!
Emlékszel, amikor kicsi voltál,
nézted a kecskéket.
Emlékszem.
Az egyik utunk során különösen kék volt az ég.
És te azt kérdezted,
hogy úszhatnánk-e benne.
Ugrándoztunk és hadonásztunk a karunkkal.
Olyan magasra…
ugrottál, hogy elestél…
és lehorzsoltad a térded.
Megpusziltam, és megígértem, hogy meggyógyul.
Lefeküdtünk a fűbe, és…
néztük a felhőket az égen.
Emlékszel, mit mondtál aznap?
Hogy szeretsz engem.
De aznap este ki kellett mosnom a sebedet.
Fájt, és egyre csak sírtál.
Próbáltam elmagyarázni, miért kell, de…
azt mondtad, utálsz.
Aznap este én is sírtam.
Kicsi voltam.
Sajnálom.
Nem.
Én sajnálom.
Mert ki kell tisztítanom még egy sebet.
Jaír!
A Dán törzs vénje.
Én is Mózes törvényére hivatkoznék.
Úgy döntöttem, száműzöm a fiamat Endor menedékvárosába.
Endorba?
Ne!
Endorba? Anyám, elment az eszed?
Az a bűnözők és számkivetettek helye.
-Nem teheted! -„Jelöljétek ki
„a menedékvárosokat, hogy menedékül szolgáljanak.”
„A vérbosszút álló elől menedékül szolgáljanak.”
„Ez a törvény, és ezt választom.”
-Kérlek! -Őrök!
Ne, anyám! Kérlek!
Így nem kell meghalnia senkinek.
Ne!
Ha belép a városba,
csak akkor térhet vissza, ha megfizetett bűnéért.
Tudom jól.
Tudod, mi volt a palota atyám előtt?
Egy börtön!
Azt hiszed, ha gobelineket aggatsz a falakra,
akkor más lesz?
Ez sosem volt otthon!
Örülök, hogy kiszabadulok innen!
Ne!
Anyám! Biztos tehetsz valamit!
Tehetsz valamit.
Kérlek!
Anyám!
Ne!
Ne, anyám!
Isbóset!
-Meráb! -Isbóset!
Lódulj!
Ish!
Isbóset! Várj! Állj!
Elég!
Sajnálom, húgom.
Igazad volt.
De visszajössz, ugye?
Nem tudom.
Hogyhogy nem tudod?
Remélem, boldog leszel. Megérdemled.
Remélem, árokban végzed.
Te is hiányozni fogsz.
Jól van.
-Sajnálom! -Légy erős!
Vigyázz anyánkra!
Még találkozunk!
Isbóset!
Még találkozunk!
Szilász!
ÁRULÓ
Hila!
Már nincs rád szükség, Eliáb. Menj a barakkba!
Jóáb…
Ne szállj szembe egy parancsnokkal!
Nem szándékozom, de az öcsém mellett maradok.
Amíg nem tudom, miről van szó.
Jóáb!
Menjünk!
Hajolj meg!
Mi a neved?
-Dávid. -Királynőm, ha szabad megkérdeznem…
Miért van itt?
Az öcséd?
Jelentős hírnevet szereztél.
Alig várom, hogy játssz!
Hogy játsszak?
Ez minden.
Adjatok neki ruhát!
Te maradj itt!
Elküldött.
Amikor az uram háborúban volt,
álmában megharapta egy kígyó.
A gyógyítók szerint
a méregtől furcsa betegsége lett.
A tünetek inkább az elméjében, és nem a testében jelentkeznek.
Egy bölcs barátom azt mondta,
hogy látomása volt egy oroszlánról.
És emlékeztetett arra, hogy Egyiptomban az oroszlán, Bész,
a zene istene.
Bocsáss meg, királynőm, de én az Urat szolgálom.
Igen.
Hát persze!
De tanulhatunk másoktól, nem igaz?
Az igazság sok helyen megtalálható.
De jól jegyezd meg!
A férjem betegségéről nem tudhat senki.
Különben veszélyeztetnéd a király életét.
És ennek…
súlyos ára van.
Nincs miért aggódnia. Egész életemben jelentéktelen voltam.
Helyes.
Kifelé!
Elég volt!
Te jössz!
Az általam javasolt adó új lehetőségeket teremtene.
Hamarabb megalapíthatnánk a fővárost.
Ezt nem is beszéltük meg!
Csak eldöntötted, és elküldted!
Inkább kövezzék halálra?
-Játssz! -Jaír fenyeget engem és a családomat!
-Ha ott lettem volna… -De nem voltál!
Vedd annak a fejét, aki a trónomra tör!
Bárkiét!
Később megbeszéljük Ábnerrel.
Nem!
-Nem fogok könyörögni a pénzért! -Játssz!
Ez viszont pontosan így hangzik.
Jól vagy?
-Elég! -Sajnálom.
-Elég! -Nézz rám!
Rám nézhetsz.
Vegyél egy mély levegőt!
-Rendben? Veled csinálom. -Elég!
Talán nem emlékszel, de hallottalak játszani az esküvőn.
Csodálatos volt.
Ezért kértem a királynőt, hogy hívasson ide.
Hogy még egyszer úgy játssz.
Te választottál engem?
Igen.
De még sosem játszottam így.
Nem tudom, kinek játsszak.
Akkor játssz nekem!
Dávid, játssz!
Magasztallak téged, Uram
Mert felemeltél
És nem hagytad, hogy az ellenségeim
Kigúnyoljanak
Uram, Uram
Kiáltottam neked
Uram, Uram
És te meggyógyítottál
Ő mondta, hogy nézzek rá.
-Úgyhogy ránéztem. -Az biztos.
Igen. Azt mondta, ő választott engem.
Aztán énekeltem. És szerintem mindenkinek tetszett.
-És egyenesen rám nézett. Rám! -Dávid!
Hihetetlen volt!
Az a lány olyan gyönyörű!
-Dávid! -Ez az én szobám?
-Saját szobám lesz? -Elég!
Örülj, hogy élsz!
De ne vond magadra a figyelmet!
Nézd!
Látni az egész várost.
Soha többé ne beszélj a hercegnővel!
Megértetted?
Ő szólított meg.
-És csak válaszoltam. -Vajon Sámson is
csak beszélgetett Delilával, amikor ráomlott a templom?
Delila filiszteus volt.
Mikál pedig a király lánya!
A király sosem tudhatja meg az igazat rólad!
Megértettem.
Amint lehet, kijuttatlak innen.
Addig nem mozdulhatsz.
Nem láthatnak meg.
Komolyan mondom.
Maradj itt!
Királynőm, meg kell kérdeznem…
A fiú, aki itt volt…
A zenész.
Mi van vele?
A lelke… érdekes volt.
Hogy érted?
Nem csak a fényt hordozza.
Sötétséget is érzek.
Nos, tehetséges fiú.
Ha segít a királynak, akkor teljesíti a feladatát.
Ő csak egy zenész.
Gyönyörű!
Mit keresel itt?
Hercegnő!
Nem lehetsz itt.
Ez egy szent hely.
Bocsáss meg nekem!
Elmegyek.
Ne!
Ne! Maradj!
Azt mondtad, gyönyörű ez a hely.
Miért?
Isten tanításai töltik meg a szobát.
Atyám a saját szavaival mesélte el, de…
Mindig is látni akartam ezt.
Szereted a szavakat.
Költő vagyok.
A szavakért élek…
Meghalunk, de a szavaink tovább élnek.
Ez gyönyörű.
Hercegnő, itt az…
Hívjam az őröket?
Ne!
Megengedem, hogy maradjon.
Ne engedj be senkit!
A törzsed nem olvassa a Szentírást?
Az ünnepek alatt? A sátorban?
De, csak én nem imádkozhatok velük.
Miért nem?
Mit olvasol?
Tessék!
Nézd meg magad!
Felolvasnád nekem?
Jaj, te…
Te nem…
Atyám tud olvasni, de…
engem sosem tanított meg rá.
Tessék!
Felolvasom neked ezt a részt.
Ez Mózes dala.
Ezt énekelték?
Ötszáz éve, igen.
Mindig is érdekelt, milyen lenne elénekelni.
„Hallgass meg, ó, mennyország, és beszélni fogok.”
„És hallgasd meg, föld, a szám szavait."
Milyen szép!
Költészet.
Nézd!
„Mert hirdetem az Úr nevét.”
„Adjatok nagyságot Istenünknek,
„mert ő a Szikla,
„és munkája tökéletes."
„Minden tette igazságosság.”
„Az igazság istene, igazságtalanság nélkül.”
„Igaz és egyenes Ő.”
Mennyek ura, hallgass meg
És beszélni fogok
Hadd hallja meg a föld
Mit mondok
Tanításom hulljon, mint az eső
Szavaim úgy folynak, mint a harmat
Mint a szelíd eső a lágy fűre
És mint a zápor a fűszernövényre
Mert hirdetem az Úr nevét
Éltessétek a mi Istenünk nagyságát
Ez Mózes dala volt?
Igen.
Gyönyörű.
Mindig is szerettem.
Eltévedtél.
Gyere velem!
Hívatott, parancsnok?
Téged hívattalak, Jóáb.
Eliáb megbízható.
A rokonom.
És mégis, néha a család egymás ellen fordul.
Hagyjatok magunkra!
Elmondok valamit.
Terveznek valamit.
Meg akarják fosztani a hatalmat Saultól, és átadni másnak.
A trónkövetelő Júda törzséből származik.
Mindenképpen véget vetünk a fenyegetésnek.
Parancsnok úr!
Ez megtiszteltetés.
Kiválasztottak minket.
Hogy megöljük a sajátjainkat?
Egy híresztelésért?
Most mondtam, hogy hűséges vagy.
Ne kelljen csalódnom!
Nem kell.
Azt beszélik, Sámuel járt nálunk.
Ha többet tudnál róla,
elmondanád?
El.
Jóáb, Eliáb!
Megtámadtak még egy határ menti falut.
Indulnunk kell.
Igenis, hercegem.
Összepakolok.
Dávid, azonnal…
Hová megyünk?
Jól van.
Gyere!
Mindenki megérdemli, hogy tudjon olvasni.
Gyere!
Milyen régiek?
Több száz évesek.
Az a cél, hogy az agyagról és bőrről a legfinomabb
egyiptomi pergamenre írjuk át,
hogy örökké megmaradjanak.
Vajon tudták,
amikor írták, hogy itt leszünk, és évekkel később olvassuk őket?
Azt hiszem, a mi kedvünkért írták le.
Igen.
Mi bánt?
Semmi.
Nekem elmondhatod.
Az apám remek király.
De…
Fáj, hogy így látod őt.
Látod, hogy megőrül…
Nem őrült meg.
-Ne mondd ezt! -Nem!
Sajnálom. Apád nagyszerű ember,
szerencsés, hogy ilyen lánya van.
Nem. Ezt nem érted.
Azon tűnődöm, Dávid…
Félek, hogy a családunk el van átkozva.
El van átkozva?
Apád az Úr felkentje.
Én is ezt hittem.
De úgy érzem, hogy a Látó elhagyott minket.
Vajon Isten is elhagyott?
Nem.
Nem hagyott el.
Érzem a jelenlétét.
Ezekben a falakban, a szavakban.
Én is érzem.
De…
ugyanúgy érzem a sötétséget is.
És ez megrémít.
Anyám halálakor…
én…
én is féltem.
Egyedül voltam.
Nem értettem semmit.
De…
a rejtély része annak, hogy megismerjük az Urat.
Amikor a gyászról és a halálról énekelünk,
akkor őt is tiszteljük.
Megvigasztalom a királyt a zenével,
és remélem, ez téged is vigasztal.
Megérdemled, hogy szeressenek.
Örülök, hogy itt vagy.
És részvétem édesanyád miatt.
Én is örülök, hogy itt vagyok.
Nézd, ezt…
neked csináltam.
Ez az első leckéd.
Tessék!
Köszönöm.
Mi áll benne?
Ez…
„Dávid.”
Az van ráírva: „Dávid”.
Hila!
-Hila! -Sámuel!
Hila!
Drágám!
Mi a baj?
Azt hittem, elveszítettelek.
Szilászt megölték.
Ki ölte meg?
Saul.
Félek, hogy most értünk jön.
Azonnal…
Azonnal el kell mennünk.
-Pakolj össze! -Jól van.
Rendben.
Csak a legszükségesebbet!
Menj!
Miért álltunk meg?
Miért nem megyünk tovább?
Őrök!
Hé!
Te vagy Isbóset, Izrael hercege.
Ugye?
Igen.
Helyes.
Jössz?
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor Hegyi Júlia Anna