V MINULÝCH DÍLECH
Máš v sobě velkou moc.
Návštěva je jen rozptýlením.
Tvůj bratr poskvrnil mou dceru.
Musíš si ji vzít, nebo budeš ukamenován.
-Co se děje? -Je to předvolání.
-Pro Davida. -Znovu se uvidíme.
-Ochraňuj ho. -Tohle jsem ti vyrobila.
Je tam „David“.
Má královno, proč je tu?
Těším se, až tě uslyším hrát.
Existuje nový plán převzetí moci, který pochází z kmene Juda.
Davide!
Slyš Izraeli
PEVNOST GIBEA NOVÉ HLAVNÍ MĚSTO IZRAELE
Hospodin je náš Bůh
Hospodin
Je jediný
Slyš Izraeli
Hospodin je náš Bůh
Hospodin
Je jediný
Adríeli.
Jak se má kmen?
Kmen Judův je spokojený.
Moji synové se s mečem zlepšují.
Ale dohánět mě k šílenství jim jde lépe.
Když jsem byl onehdy v pevnosti,
připadalo mi zajímavé vidět vůdce Izraele, Hašemem vyvoleného krále,
obklopeného řezbami pohanských bohů.
Tváře jsme smazali ze zdí, když jsme si
z pelištejské pevnosti udělali domov.
Tam bych žít nemohl.
A přesto si to přeješ.
Nezůstalo to bez povšimnutí.
Myslíš, že zůstalo bez povšimnutí,
že jsi mě vystavoval před nemocným králem jako vhodný výraz podpory?
Tvé loajality si velmi váží.
Jako největší kmen Izraele určitě ano.
Jsem docela zvědavý,
proč se Samuel účastnil slavnostní hostiny.
Od doby, co před všemi zabil amalekitského krále,
cestoval z důvodů zahalených tajemstvím na mnohá místa.
Viděl jsi ho ve své zemi?
Zajímavé.
Takže o to se zajímáš?
Ano.
Přišel a přinesl oběti.
S kým?
Abnere, informace jsou měnou samy o sobě.
Potřeboval bych jisté záruky.
A co máš tentokrát na mysli?
Uvědomte královnu.
Co ještě říkal?
Nic, o co by se podělil.
Pokud ale Samuel pomazal jiného,
kmen Judův podle toho změní své spojenectví.
Adríel je loajální, protože je to pro něj zatím výhodné.
A samotná přítomnost Věštce mu dává cítit příležitost.
Musíme to zastavit.
Navrhuji, abychom připomněli Boží svrchovanost v celém království.
Ukázku síly.
Má královno, odpusťte mi, ale to není odpověď.
Lidé potřebují něco, co by upozornilo na královu sílu.
Nepřísluší ti mluvit.
Nemáte důvod se mě bát, Abnere.
Věř mi, to není strach.
Ne, má pravdu.
Sláva vítězství pohasíná.
Potřebujeme rozptýlení, abychom zaujali srdce a mysl.
A to je co?
Láska.
Svazek.
DŮM DAVIDŮV
Úcta ke králi vychází z očí.
Všechny kovy ať se lesknou.
Ano, má královno.
Větší.
Vše musí být připraveno,
až dorazí hosté.
Ano, má královno.
Nejsou hotovi?
Jsou téměř hotovi, má královno.
Dobře.
„V těch dnech Izrael neměl krále.“
Dobře.
Není to tak dávno.
Těsně před tvým narozením. Ano.
Jaké to je…
být první princeznou Izraele?
První ze všeho královského?
Je to výsada.
A přesto chceš říct víc.
Tajemství jsou těžká, Davide.
Máš nějaká?
Nic důležitého.
Moje je, že někdy nic z toho nechci.
Ne tenhle život a nároky, které jsou s ním spojené.
Myslím na tvou vesnici, kde jsme se potkali.
Mohla bych být jen prostou dívkou.
To nikdy nebudeš.
Po takové době
jsi pořád tak záhadný, Davide.
Nic o tobě nevím,
kromě toho, že se kvůli tobě
můj otec znovu usmívá.
Ne. Je to kvůli tobě.
Když vejdeš do pokoje, má lepší náladu.
Vidím to na vlastní oči.
A co ještě vidíš,
když se na mě díváš?
Vidím…
Vidím hvězdy, všechny.
A moře.
Vidím laskavost,
a milost a moudrost.
Jsi básník, že ano?
Mám tajemství.
Těžká.
Ale mně je můžeš říct.
Co je to?
Já…
Učím ho číst.
Běž do své komnaty.
Kesía ti připravila šaty.
A zapleť si vlasy.
Pak si s tebou s otcem promluvíme.
Ano, matko.
Už nikdy tě nechci vidět s mou dcerou o samotě.
Uvědom si, kdo jsi.
Vím, kdo jsem.
Tvým jediným úkolem je potěšit krále.
Král chce, abys hrál lépe než kdykoli.
Uděláš to pro něj?
Ano.
Rúbene, měl jsi hlídat!
Kde je moje žezlo?
Bez čarování nic jiného nezmůžu,
ale ta tinktura, kterou jsem mu dala, je silná.
Moje věci zmizely.
Chvilku potrvá, než se zklidní.
Doufám, že ano.
Je u krbu, lásko.
Pamatuješ?
Nevěřím kouzlům.
Já vím.
A nevěřím Adríelovi.
Je frustrující duší.
Pomlouvá mě za mými zády.
A přerušuje mě.
Je to blázen,
ale mocný blázen.
A je vůdcem největšího kmene.
Sňatek zajistí jejich věrnost.
Pomoz mi s tím.
Líbí se ti?
Líbí.
Víc než cokoli, co jsi mi kdy dal.
Jsme blázni, že ho přijímáme do svého domova?
Ne.
Je třeba to udělat.
Ukaž Adríelovi svou sílu.
Nenech se jím rozhodit.
Celou dobu ti budu stát po boku.
Otče.
Chtěls mě vidět?
Úžasné.
Co?
Vypadáš jako královna.
Chceme ti něco říct.
Eliabe, vítej zpátky.
-Jsem rád, že jsi naživu. -Od tvého odchodu se stalo hodně.
Doufám, že ne.
Co víc potřebuješ vidět, Joábe?
Napadeno dalších deset vesnic.
A co ty vesnice?
Více zničených, více otázek jak.
Rúben vídá ty obry ve svých snech.
Kdo?
Ten kluk z vesnice.
Připraveni na těch pět Adríelových postrachů?
Stačí je jen bavit.
Nejsou všichni špatní.
Jsi v pořádku?
Král Izraele Saul.
A jeho královská rodina.
Představuji vám Adríela, syna Barzilajova.
Vůdce velikého kmene Judova.
Jeho žena Tamar.
A jeho synové Ámos, Chizkijáš,
Pinechas, Šimeón a Jordán.
Saule, náš slavný králi.
Já a moje rodina jsme cestovali mnoho dní
a nebylo to bez nebezpečí.
Zlomilo se kolo, jeden kůň pošel a dvakrát do nás málem uhodil blesk.
Dvakrát!
Škoda, že minul.
Už je to příliš dlouho, co naše rodiny společně hodovaly.
Ano, Saule.
Je mi ctí.
Jsem vděčný, že můžeš přijmout hosty.
Adríeli.
Jsi vysoce respektovaný vůdce
jednoho z našich největších kmenů.
Bojoval jsi za toto království
od chvíle, kdy mi Samuel poprvé nasadil korunu na hlavu.
A tvoji synové za mě stále bojují.
Konečně nadešel čas,
aby se naše rodiny…
spojily.
Benjamín a Juda.
Vlk a lev.
Dnes nabízím svou dceru za ženu.
Královský svazek mezi mou dcerou Míkol
a jedním z tvých synů.
Můj králi.
Pojďme slavit.
Pastýři, hraj.
Zahnal jsem Amalekity na kopec
a rozťal tu šelmu od krku až po pupek a zase zpátky.
Dobrý příběh, Ámosi.
Tenkrát, když jsem uřízl prsty…
-Tenhle příběh ne. -V klidu.
-Ne. Nevíte… -A zvracel jsi ve křoví.
Zvracel?
Pokud jde o prsty, jsi měkký.
Jste kluci.
Můj bratr mluvil o bezměsíčné noci, kdy jste přepadli a zajali
jednoho z jejich vůdců.
Prosím, řekněte mi víc o svých hrdinských činech.
Přijdou mi tak inspirující.
Slyšel jsem, že jsi byl upoután na lůžko se záhadnou nemocí?
Ano.
Byl jsem nemocný.
Jsem jen člověk.
Pomazán Bohem, ale člověk.
Můj králi.
Omluv mě.
Omluv mě, dojdu pro…
Podívej, cos udělal.
Princezno.
Míkol.
Takový významný okamžik pro tak mladou ženu.
Musíš být poctěna.
Samozřejmě. Na tento okamžik jsem čekala celý život.
Má drahá, jsi opravdu krásná.
Můj králi. Princezna potřebuje posily.
Kdyby moje žena byla mrtvá,
vzal bych si tě sám
a probouzel se jako šťastný muž.
-Prosím. -Adríeli, zabíráš mé dceři čas,
jak se má seznámit s tvými chlapci?
Probereme podmínky, můj králi?
Věřím, že budeš velkorysý a moje věrnost odměněna.
Já si věrnost nekupuji, Adríeli.
Rozhodně ne mou dcerou.
Určitě existuje vhodnější rodina.
Podívej na jeho syny.
Neschopní a domýšliví blázni.
Není mezi nimi žádný bojovník.
Nevidím přínos královské rodině.
Nemáš co vidět, nebo nevidět.
Je to proto, že to nařídil král.
Tady tvůj zájem o princeznu končí tady.
Rozumíš?
Navíc to nejsou synové Judovi, kdo by ti měl dělat starosti.
Míkol.
Zbláznil ses?
A co ty?
-Nemůžeš to udělat. -Nemám na výběr.
-Jdi, než tě uvidí. -Řekni otci, že to nechceš.
To je můj život, Davide.
Takhle tomu mělo být.
Zasloužíš si mnohem víc.
-Musíme něco udělat. -„My“?
Davide, jsme to, co jsme.
Nic to nezmění.
Mám svou povinnost.
A ty také. Teď hraj.
Nechoď za ní. Vrať se a hraj.
-Musím jí to říct. -Co?
Pravdu.
Kdo skutečně jsem.
Že jsem pomazaný, že…
To se nestane.
Neřekneš ani slovo.
-Nemůžu jí dál lhát. -Pak nepřežiješ ani den.
Eliabe.
Pokud se stanu součástí rodiny, nedojde ke krveprolití.
Chápeš to?
-Musím jí to říct, než se vdá. -Davide.
Králové chrání rody a odstraňují hrozby.
V sázce jsou životy nás všech.
Nejsi můj jediný bratr.
Nenuť mě si vybrat mezi nimi a tebou.
Teď se tam vrať a hraj svou hudbu.
Dobře.
Prosím, jsi příliš laskavý.
Tady to vypadá mnohem veseleji.
Princezna Merob.
Jaké to je být druhou princeznou?
Vlastně první.
Který bratr jsi ty?
Ten nedůležitý.
Jordán.
Už se nesnažíš udělat dojem na mou sestru?
Neměl jsem šanci.
Jsem prostřední syn.
Vždy zapomenutý.
Já jsem vzpurné zklamání.
Nebýt ničí oblíbenec.
Ámos teď mluví s tvou sestrou o svém obřím meči.
„Nejpůsobivějším v celém Izraeli.“
A pak se moji bratři rozpovídají o svých mečích,
dokud se nenabídnou, že je vytasí a porovnají.
A moje sestra bude povzbudivě přikyvovat.
Bude dokonalá, zdvořilá princezna.
A všichni si budou myslet, že vyhrávají.
Nakonec jeden vyhraje.
A bude uvězněná navždy.
Nádhera.
Takže necháš svého otce, aby tě prodal
synovi nějakého bohatého kmenového vůdce?
Proč ne? Všichni jsou stejní.
Někteří trochu hezčí než jiní.
Jsi zvláštní.
Ty jsi zvláštní.
Přesně tak.
Pojď.
A co posvátný text, abych si ho mohl vzít domů do Judy?
-Nemyslím si, že cestování napříč… -„Žezlo neodstoupí od Judy.“
Ta řeč. Ta slova.
Začátek toho všeho.
Jákobovo požehnání našim dětem,
aby nezapomněly na jejich odkaz.
Vím, kam jít.
Vrhne se na tebe lev.
Poslouchej jeho slova.
Jistě.
Usurpátore.
…umírající otec 12 synů
před mnoha generacemi
-byl by v mém domě tak ceněný. -Přišel Lev Judův.
Takže, můj králi,
kdybych mohl dostat ten jeden svitek.
Saule…
Zabij toho lva.
Saule,
jsi v pořádku?
Možná se ti přece jen ještě plně nevrátila síla?
Víš, možná je pro tebe tato diskuse příliš náročná.
Pokud jsi oslabený…
Nebylo by moudré rozdělit posvátné texty.
Také by nebylo moudré rozdělit království.
Souhlasíš?
Co opravdu chceš, Adríeli?
Tyhle hry mě unavují.
Popros mě ještě o jednu věc a já ti ji možná dám.
Stálé místo ve tvé radě.
Můj králi, neexistuje lepší způsob, jak bych mohl sloužit tvým zájmům
a být náčelníkem mezi Staršími.
Splněno.
Podmínky doladíme později.
Teď se napijeme
-a oslavíme naše děti. -Ano.
Ano.
-Hned se vrátím. -Jistě.
Omluvte mě na chvíli.
Jsem s tebou,
po tvém boku, pořád.
Je hotovo?
Ten chlap je šakal.
Brzy bude tvůj šakal.
Mám nápad.
Pastýři, připrav se zahrát něco živého.
Připravte dívky.
Ano, díky.
Tvůj otec potřebuje pomoc.
Ukaž mu, že jsi klenotem v jeho říši.
Láska mezi vámi a královnou je nádherná na pohled.
Věděl jsem to hned, jak jsem ji potkal.
Oženit se z lásky.
Mít tu volbu.
To je cennost.
Sledoval jsi to pozorně.
Kterého z Adríelových synů by sis vybral?
Žádného z nich.
Ne?
Měla by si vzít mě.
Jsi vtipný.
Pastýř.
Nádhera.
Nesnáší tenhle tanec.
Všichni!
Chci vám něco říct.
Po dlouhém zvažování…
Jsem na tebe pyšný.
Rozhodl jsem se, že toto manželství, jakkoli je vzácné a krásné,
bude mezi mou milovanou dcerou…
Merob…
A?
Támhle tím.
Jordánem.
Merab a Jordán.
Ať jim Bůh žehná v tomto svatém svazku.
Jistě.
Jedna jako druhá.
Na šťastný pár.
Míkol?
Je to trik?
Nevím.
Měli bychom se smát.
Je nepředvídatelná.
Jsi si jistý?
Jsem si jistý.
Děkuji.
Jsi s tím spokojená?
Když to chce král, kdo jsem já, abych to odmítla, že?
Běž. Musíš jít.
-Prosím… -Davide, musíš jít.
Jdi.
Dnes jsi samé překvapení.
To já byl překvapený.
Dívat se přes síň,
vidět tě s mužem, šťastnou, smějící se,
jako když jsi byla malá.
Nevěděla jsem, že ti pořád záleží na mém štěstí.
Jak to můžeš říct?
Není tajemstvím, že Míkol je tvou oblíbenou.
Je tvým světlem.
A…
Chápu to.
Vždycky se chová, jak má.
A ty se chováš, jak chceš.
Jako tvá matka.
Merob.
Jsi moje první dcera.
A navzdory zdání
vždycky myslím na tvoje štěstí.
Vždycky.
Budeš držet Adríela ve střehu.
Dům Saulův nebude rozdělen.
Máš mé slovo.
Podívej se dolů.
Vidíš ty kosti a potrhané šaty?
Nebyl bys první, kdo tu skončil, že se vzepřel Domu Saulovu.
Myslel sis, že můžeš přijít do paláce, zahrát pár písniček
a motat hlavu princezně?
Tys mě sem přivedl. Na příkaz krále.
Utěšit ho. Ne zkazit mu dceru.
Každý okamžik s princeznou, byl na její žádost, bratranče.
Od narození jsi naší rodině kazil jméno
a tvůj bratr na tebe byl příliš mírný.
Dám ti lekci.
Od této chvíle se s princeznou nesetkáš,
nepodíváš se na ni a ani na ni nepomyslíš.
Je to jasný, parchante?
Přísahej, nebo tě shodím.
Zkus to.
Co?
Mám svůj účel, Joábe.
Bůh mi to ukázal.
Osud.
Znáš svůj?
Otec ti dal dnes dar.
Ale nenech se mýlit, brzy se vdáš.
Já vím.
Pověst naší rodiny je zpochybňována.
Drby jsou to poslední, co potřebujeme.
O tom, jak se honíš…
za pastýřem.
Lidé se dívají.
A šeptají si.
A co, že je to pastýř?
Otec byl chudý pasák oslů.
Tvůj otec je pomazaný.
Ne, když sis ho brala.
Jsem dcera farmáře.
Ty jsi dcera krále.
Víš vůbec, kdo ten kluk je?
Ano.
Vím.
On je…
Je skromný.
A vášnivý.
A statečný.
Vidí ve mně víc než jen trofej.
A má jméno.
David.
A víš proč…
David žije úplně sám na kopci?
Protože je to parchant.
Vyděděnec.
Zahanben, kamkoli přijde.
Chápu, že tě ten chlapec chytil za srdce.
Ale za rok zapomeneš, jak se jmenoval.
Ale škoda způsobená tomuto Domu
by mohla trvat celé generace.
Buď pyšná, protože až se vdáš,
tvůj svazek bude mnohem větší než tenhle pomíjivý románek.
Poslouží k ochraně tvé rodiny.
A království.
Chápeš, má lásko?
Ten chlapec má pravdu.
Nejsi trofej.
Jsi štít.
Rúbene.
Kde jsi byl?
Jak můžeš nést tolik věcí? Pomůžu ti.
-Musíš pracovat v paláci celou noc? -Pracuji rád.
Když jsem vzhůru, nemám noční můry.
Rozumím.
Zaútočí na nás znovu obři?
Ti z mých snů?
Nikdy.
Ochráním tě.
Slibuju.
Jsi moc malý.
Na krále Izraele,
a na tento šťastný svazek našich Domů.
Budu věrně sloužit
jako tvůj rádce, náčelník izraelských Starších.
Než se vrátíte, rád bych pronesl přípitek…
Na Merob,
mou vášnivou.
Ať tě tvůj nový manžel chrání, inspiruje
a stále ti připomíná, kdo jsi.
A na Adríela.
Jsem tak hrdý na spojení našich rodin.
Jako dárek
jsem přinesl tento svitek.
Nechal jsem našeho vrchního písaře najít Jákobovo požehnání
jeho synům.
Posvátná slova.
Tohle je to nejcennější, co jsem kdy držel.
Mohu přečíst Jákobovo požehnání pro naše děti,
aby si pamatovaly svůj odkaz?
Než začnu číst tato zázračná slova,
rád bych pronesl přípitek a řekl, že jsem opravdu poctěn…
Adríeli, prostě přečti ten svitek.
„A Izrael svolal své syny a řekl:
„‚Shromážděte se, ať vám oznámím, co vás čeká v budoucích dnech.‘
-„Pak Izrael řekl: ‚Judo,‘…“ -Saule,
přijdeš o všechno.
Ticho!
Ukradne ti to.
Lev se obrátí proti tobě.
Neslyšíš ho?
„Tvoji bratři tě budou chválit,
„tvá ruka spočine na šíji tvých nepřátel.“
Nevidíš to?
Usurpátore.
Zloděj.
„Žezlo neodstoupí od Judy…“
Poslouchej jeho slova.
„…ani vládcova hůl od jeho nohou.“
-Lev z Judy přišel. -„K tomu,
„jemuž to patří přijde…“
-Lev bude řvát! -„…a poslušnost národů…“
Přestaň!
Nedokončil jsem požehnání.
Já to dokončím.
„Benjamín je lačný vlk.
„Ráno sežere kořist,
„večer rozdělí lup.“
Králi, máš dobrou paměť.
Vím, co děláš, Adríeli.
Vím, proč jsi přišel.
Co tím myslíš?
Plánuješ převzetí mého trůnu
od prvního okamžiku, kdy jsi přišel.
Můj králi.
-Můj králi. -To není pravda.
Chci ti jen sloužit, a ty mě tu budeš urážet?
Lháři.
Každé tvoje slovo je lež.
-Saule… -S nabídkou sňatku je konec.
-Ne, Saule. -Naše Domy nebudou spojeny.
Jsi unavený, probereme to ráno…
Neuklidňuj mě, ženská!
Jsem tvůj král!
Tvoji synové nikdy nebudou dost dobří pro mé dcery
a tvé chamtivé ruce se nedotknou mého trůnu.
-Nikdy! -Je pravda, co se říká.
Zešílel jsi!
Vypadni z mého domu!
Vypadněte z mého domu!
-Ven! -Ven, než nás povraždí!
Běžte, moji synové!
Nikdy se nedotýkej mého trůnu.
Merob.
Je mi to líto.
Tahle rodina je prokletá!
Prokletá.
Ten lev se na tebe vrhne.
Nepřibližuj se ke mně.
Drž se dál.
Proč ho ti démoni pořád pronásledují?
Nemůžeš mu pomoct?
Jeho duše bojuje.
K uzdravení potřebuje silnější síly, ale mně bráníte.
A kdybys měla absolutní svobodu?
Použiju černou magii.
-Ne. -Čarodějnictví?
Ne.
Vytvořit tak silnou tinkturu, která z hloubi duše vytřese zlo
-a osvobodí duši. -Ne.
Nevěří v černou magii.
Váš manžel je zahalen temnějšími silami, než jsem kdy viděla.
On je ten, komu se nedá věřit.
Zákon to zakazuje.
On ten zákon nezmění.
Bez královského stvrzení to zůstává zakázané.
Král tvrdě spí.
Rozumné bude nečekat.
Když nezmění zákon on,
možná budete muset vy.
Pastýři?
Odpusťte mi, králi.
Nemohl jsem spát.
Ani já ne.
Podívej se.
Tento palác býval pelištejskou pevností, než jsme ji dobyli.
Vyřezávají tváře svých králů a bohů,
dokud my nevytvoříme naše vlastní.
Nová éra přijde a nahradí tu starou.
Tak se ptám, co si o mně budou pamatovat.
Věřím, že jméno Saul nikdy nezemře.
Rodina si myslí, že jsem udělal chybu.
Merob mi nikdy neodpustí.
Ale cítil jsem, jak mi to proklouzává mezi prsty.
Všechno, pro co jsem krvácel,
mi má být vyrváno, kým?
Adríelem z Judy?
Moje rodina si myslí, že jsem se zbláznil,
ale ten hajzl
chtěl můj trůn, a není hoden na něm sedět!
Tohle křeslo,
o kterém každý muž sní…
Změní tě to, když tam sedíš.
Být králem znamená být nepochopen.
Být pomazán.
Ne z vlastní vůle.
Kéž by to mou rodinu tak hluboce nezranilo.
Odpustí vám.
Vidím, jak jim na vás záleží.
Chceš si sednout?
Vidět, jaký je to pocit?
To je pro Hospodinovy pomazané.
Měl bych jít spát, abych si odpočinul před hněvem zítřka.
Vyprovodím vás.
Ne.
Zvládnu to.
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková nul před hněvem zítřka.