TIDLIGERE I...
Jeg tilbyder min datter til en af dine sønner.
-Gør det ikke. -Det er mit liv, David.
Du skal ikke føjte rundt med en hyrdedreng.
Hvis jeg bliver en del af familien, vil ingen dø.
Du siger ikke et ord.
-Du er mor til kæmper. -Hvad kan du tilbyde?
Hævn.
Dræb løven.
Vores huse skal ikke forenes.
Saul, lad os tales ved i morgen…
Bed mig ikke tie, kvinde!
Ud af mit hus!
Det hele begyndte under Det Store Oprør,
da Himlens engle stræbte efter den evige trone.
De rejste sig i trods, men blev besejret og udstødt.
De faldt til jorden, disse engle,
udstødt af Gud eller pålagt at passe menneskerne.
Det vides ikke.
Mens nogle hævder, det er en myte, siger andre, det er sandt.
En historie, der er videregivet gennem generationer.
Født af mennesker var smukke døtre,
der var skabt i Guds billede.
Nogle engle så dem og blev fyldt med vildt begær.
Og deres leder, Samyaza, sagde til de andre:
"Lad os vælge hustruer blandt menneskenes døtre,
og lad os få vores egne børn."
Og sådan skete det.
Og fra den forening opstod noget andet end mennesker.
Kæmper.
Født af en forbudt forening.
Velansete mænd med storslåede evner.
De vandrede på jorden som guder blandt os.
Men Gud straffede englene for deres synd
og forviste dem til evigt mørke.
Aldrig igen måtte de besøge Jorden.
Alt, der var tilbage, var deres oprørs afkom.
Frygtet og jaget af mænd.
De er jer, mine børn.
I er de sidste af nefilim-slægten.
Hvis alt, hvad du siger, er sandt…
…hvorfor gemmer vi os så i hulen?
BYEN GATH FILISTRENES TERRITORIUM
Hvad er der nu, Akish?
Det trætter mig at blive hidkaldt
for blot at høre fantastiske sagn.
De er ægte. Jeg har set dem.
Jeg troede på din far.
Og jeg tror også på dig.
Det ved du.
Men de fem hære vil kun forenes,
hvis de selv kan se denne store styrke.
Ingen myte eller legende.
Hørte du det?
Vil du se min styrke?
De ankommer snart og knæler for mig.
Der er gået mange uger.
Jeg frygtede, du ikke kom.
Var det ikke for min søn, var jeg ikke kommet.
Lad mine tjenere passe på dig.
Hvad end du vil.
Storslåede. Jeg har noget interessant, du bør se.
Bed de andre konger komme til Elah-dalen.
Jeg vil møde jer der med min hær og mine kæmper.
Tiden er inde.
Jeg vil ophøje dig, Herre
For du løftede mig
Og lod ikke mine fjender
Frydes over mig
Herre min Gud, jeg anråbte dig
Jeg anråbte dig
Mychali.
Hvad laver du?
Jeg prøver at se en fremtid, der ikke kan ses.
Du lyder som mors mystiker.
Sommetider føles dette palads så…
Jeg har ofte siddet på muren
og kigget mod horisonten
i håb om at se vores bror Eshbaal en sidste gang.
Men jeg mistede ham.
Og mig selv.
Jeg er ked af, far stoppede dit bryllup.
Nej.
Vores opgave er at være kongens pligtopfyldende tjenere.
Uanset hvor inkonsekvent han er.
Lykke og fri vilje er blot en illusion.
Så er der dig.
Dine små hemmelige møder?
Lidt mindre omtalt i paladset end fars sygdom.
Er du ved at forelske dig?
Nej.
Det var jeg.
Og nu er jeg i tvivl.
Dit uskyldige hjerte…
Sammenlignet med dit kyniske?
Hold op med at undgå det.
Hvorfor er du i tvivl.
Mor fortalte mig nogle ting, jeg ikke vidste.
Og nu ser jeg en anden side af ham.
Han er bonde, og du må aldrig gifte dig med ham.
Du vil lære det med tiden.
Vi er en stige, mænd klatrer op ad for at opnå deres ambitioner.
Jo før du accepterer det, jo mindre smertefulde bliver deres fodspor.
Gud har skænket dig en velsignet gave.
Tak, min konge.
Jeg misunder dig.
Det liv, du lever derhjemme.
Dets renhed.
At passe din flok, gården…
Jeg savner det.
Voksede du op på en gård?
Jeg blev ikke født konge.
Jeg blev én.
Ligesom dig tog jeg mig af dyr.
Æsler, i mit tilfælde.
Stædige dyr.
I højere grad end får.
Men det var en god forberedelse til at lede mænd.
Siger du, mænd er som æsler?
Sommetider værre.
Fra hyrde til konge.
Alt er muligt.
Du kan blive alt.
Uanset hvor du begynder.
Lad ikke nogen mands ord frarøve dig din skæbne.
Den er din.
Hold godt fast i den.
Et besøg.
Hvor vidunderligt.
Han var her aldrig.
Hvis dronningen vidste…
Vi holder på hinandens hemmeligheder som altid.
Du kan gå nu.
Vær ikke bange, Ruben.
Kezia har fortalt mig vidunderlige ting om dig.
Om hvor klog du er, og hvor godt du lytter.
At du var sammen med kongen en særlig aften,
på slagmarken,
da en mand besøgte kongen.
-Samuel? -Ja.
Samuel. Hvad sagde han?
Dræber du dem til sidst?
Dyrene.
Ofrer du dem?
Jeg er ikke synsk, Ruben.
Hvorfor så såre dem?
Hvorfor?
Fordi jeg kan lære af dem.
De indeholder ting, jeg gerne vil vide mere om.
Har du nogensinde set et hjerte på nært hold?
Nej?
Vil du se et?
Sig mig, hvad du hørte,
og til gengæld vil jeg vise dig mange ting her.
De var højlydte, og kongen græd over,
at Gud ville erstatte ham.
Herren har revet riget fra dig.
Han blev salv…
-Salvet? -Salvet.
Tak, Ruben.
Guderne lærte mennesker at smede metal.
Og i slutningen af jernalderen gik de mystiske kunsters hemmeligheder tabt,
ligesom så mange af de dyrebare materialer.
Bronze, metal…
…og viljen til at smede det.
En fuld rustning.
Guddommelig.
Skabt af de fineste mykenske smede.
Intet kan måle sig med den.
Ja.
Det går an.
Se engang.
Vil I to lege?
Bare rolig. De gør ham ikke fortræd.
Jeg kan ikke sige det samme til gengæld.
Se, hvad jeg har.
Hvem vil kæmpe?
Kom!
Hvor blev I af?
Kom tilbage!
Alliér jer med mig. Hjælp mig til sejr.
Du og dine sønner vil leve som konger.
Konger?
De er allerede guder.
Du flytter brikker rundt på et kort
og skændes og kæmper om, hvis land er hvis,
og hvilken gud er mægtigst.
Som om du kontrollerer noget af det.
Hvad siger du til mit tilbud?
Sammen kan vi få hævn.
Lad Goliat dræbe deres konge og gøre hans folk til slaver.
Der vil være nok til os alle, når vi har sejret.
Hævn er noget, jeg har ønsket så længe jeg kan huske,
så…
…her er mit forslag.
Mine sønner allierer sig med dig på én betingelse.
Sig det.
Din trone.
Jeg forstår det ikke.
Hvorfor skulle mine sønner knæle for en mand, selv dig?
Det er mænd, der skal knæle for guderne.
Når sejren er vundet, vil det være Goliat, der regerer landet.
Det hele.
Kys min hånd nu, og sværg, at det bliver sådan.
Nej.
Så har du ingen kæmper.
Og uden dem har I ingen sejr.
Men vær forsigtig, Akish.
Når man har vækket kæmper, falder de sjældent i søvn igen.
Vores spioner i Filistia antyder, at der er noget i gære.
Tropper samles her og her.
En aftale er indgået mellem mindst to nationer.
Hvorfor ved vi ikke.
Alt varsler ilde.
Jeg formoder, kong Akish står bag det her.
Han er ambitiøs og hævngerrig.
Men indtil nu er han uprøvet og uden opbakning.
Jeg troede, vi neutraliserede hans trussel.
Hans fars, ja.
Men siden Akish indtog tronen,
er de blevet dristigere.
Hvorfor?
Rygter om din sygdom, far.
De føler, der er en mulighed.
For at besejre mig?
Hvor mange gange må man slå en hund, før den lægger sig?
Måske bør vi minde dem om det, før…
Nej. Tilgiv mig, min konge.
Det er uklogt.
Vi bør styrke vores forsvar og afvente, hvad der kommer af…
Afvente?
Siden hvornår har du været bange for at kæmpe mod fjenden?
Vi tilintetgjorde hele amalekithæren,
på trods af at de havde bedre våben og var i overtal.
Vi sejrede med Gud i ryggen.
Med Gud.
Far.
-Alt vel? -Så godt, som jeg kan.
Angrebet på grænselandsbyen…
Nævn ikke kæmper for mig igen.
Far, du kan ikke afvise det.
Der var tegn.
Skal jeg skælve af frygt på grund af et håndaftryk?
Jeg troede, du var en helt for vores folk, ikke et skræmt barn.
Jeg er omgivet af svaghed. Dem og dig.
Ingen tager min trone fra mig.
Ikke Adriel eller Akish.
Og ikke dig!
Fader…
Lad dem komme.
Lad dem alle komme.
Så viser jeg dem en rigtig konges styrke.
Jeg skærer dem alle i stykker.
Mychal.
Hvorfor fortalte du mig ikke, hvem du virkelig er?
Min mor fortalte mig, at du var udstødt af din stamme og din familie.
Det ændrer ikke mit syn på dig,
men jeg troede, vi var ærlige.
Sandheden er, jeg er bange.
Når folk finder ud af, hvem jeg virkelig er, stikker de af.
Og så mister jeg dem.
Mister jeg dig nu?
David…
Min bror tilbød mig en vej ud af slottet uden at blive set.
Du kunne tage med mig.
Det lyder som en virkelighedsflugt.
Lad mig vise dig, hvordan du kan være uden for disse mure.
Ingen kongelig skæbne på dine skuldre.
Frihed.
Det er et simpelt liv.
Selv blot for et øjeblik.
Hvis jeg forsvinder,
ville min mor sende kongens hær ud for at finde mig.
Du ville blive jaget.
Så kan vi tage længere væk. Til et sted, de aldrig finder os.
David.
Der er forskel på begær og pligt.
Min fremtid er ikke op til mig.
Det er kun sandt, hvis du tror på det.
Der er to ting, der er sande.
Jeg elsker dig.
Og hvad?
Vi kan ikke være sammen.
Aldrig.
Mychal.
Giv mig 100 mænd.
Vi fanger dem i dalen og dræber dem begge.
Du får brug for mange flere.
Holdt!
Min herre, hør nu.
Bliv der.
Doeg. Hvad vil du
Jeg tjener blot magten.
Der er måske en anden måde at opnå dit ønske.
Samuel.
Samuel!
Han får det værre.
Det ligger i yderkanten af min viden.
Og det er risikabelt.
Hvor alvorligt?
Det giver enten et indblik i hans sygdom
og en udvej, eller…
Bare gør det.
Han gør sig selv ondt.
Hold ham stille.
Hvorfor?
Jeg må tage hans blod.
Mychal?
David.
Hvad laver du i de kongelige gemakker?
Du leder efter hende, ikke?
Er du gået fra forstanden?
Det var dråben.
Du skal hjem. Nu.
Eliab. Hvad sker der?
Min prins. Min bror bør forlade paladset.
Stop.
Nu.
Musikeren er i min fars tjeneste.
Kun kongen kan bortvise ham.
Min bror har været en forbandelse for vores familie hele sit liv.
Bare han ikke bliver det for din.
Fra hans tunge til hans sind.
Vis mig det.
Hvad ser du?
En løve…
…og en mand.
Begge er ét.
Et navn. Giv mig et navn.
Noget blokerer mig.
En energi.
Et nærvær.
Et navn.
Ja, lad mig se dig…
Det her slutter nu.
Hvad har du gjort?
Skånet os alle fra dette.
Selv en dronning kan blive dræbt…
Lad være at belære mig.
Gud regerer i dette hus.
Gud har forladt dette hus.
Det er ikke vejen frem.
Dig.
Du er skyld i alt dette.
Forsvind, mens du stadig kan.
Jeg så nok til at vide dette.
Du bliver aldrig konge.
Aldrig.
Døden kommer.
Mor talte ikke meget ved din ankomst.
Bare surmuleri omkring mænds forræderi.
Jeg kunne lide dem.
Dit ønske om at overleve bør være det vigtigste.
Lyt til mine ord.
Akish tilbød os en fremtid, og du afviste ham.
Han tilbød jer underdanighed.
Er det ikke det samme, som vi har her med dig?
Jeg har ofret alt, hvad jeg er, for at passe og beskytte jer.
Undskyld, mor.
Jeg længes bare efter et liv uden for hulen her.
Jeg kan opfylde en del af jeres ønske.
Her er ikke længere sikkert.
Hvis Akish og hans folk kan finde os her, hvem ellers kan så?
Vi må søge et nyt hjem.
Hvor skal vi nu skjule os?
Et sted, hvor vi beskytter os selv.
Indtil jeg kan finde en måde at skaffe, hvad I fortjener.
Vi tilbringer én nat mere her, så pakker vi det nødvendige og rejser.
Et nyt liv kan ikke begynde uden det gamles død.
Dine fingre.
De bløder.
Læg din lyre.
Lad mig passe dig.
Du har spillet i timevis.
Jeg kan stadig spille.
Nej.
Læg den.
Selvom jeg bliver beroliget af din musik, kan jeg ikke lade den skade dig.
Jeg kan ikke huske, hvad der skete forleden.
Jeg husker kun brudstykker.
Jeg frygter, at jeg er den eneste, der kan bebrejdes for alt dette.
Samuel har salvet en anden af grunde, jeg ikke kan acceptere.
Men at vide, hvem det er, plager mig.
Dag efter dag frarøver det mig al glæde.
En konge står ofte over for vanskelige valg.
Når du tager min plads
vil dette være lige så sandt for dig, som det er for mig, min søn.
Jonathan.
Jeg beklager, min konge.
Jeg kunne ikke berolige dig.
Jeg bør gå.
Skal I absolut råbe for at synge?
I får hulen til at styrte sammen.
Vi kan ikke spilde en god vin, mor.
Så lad os skåle.
For de mægtigste sønner, en mor kunne drømme om.
En dag vil verden bukke sig for jer
og ære jer, som I har fortjent.
Sådan!
Der er et par skind tilbage.
Jeg henter dem.
-For ima. -For ima.
Orpa.
Hvem dér?
Hilsner fra Israel og Sauls hus.
Goliat!
Skrig nu for mig.
Hvem gjorde det?
Sauls hus…
Hævn mig.
Nej!
Nej.
Hvor skal du hen?
Du stjal ikke noget, vel?
Jeg må gå.
Jeg frygter, jeg snarere er et problem end en løsning.
Dronningen er enig.
Jeg kan intet gøre her.
Det er sandt.
Din musik bremsede min fars undergang, men stoppede den ikke.
Musik er ikke kuren mod hans lidelse.
Det er magi vist heller ikke.
David.
Før du går…
Hvad med Mychal?
Hvad mener du?
Hvad…
Hvad ønsker dit hjerte, at hun skal vide?
Hvad laver du?
Sig mig det… Så siger jeg det til Mychal.
Jeg ved, at vores fremtid ikke er fælles.
Vi har forskellige veje.
Men jeg elskede hende alligevel.
Ægte og fuldkomment.
Ja, selvfølgelig.
Farvel, David.
Farvel, prinsesse.
Jeg har først lige hørt det.
Det kan ikke passe, Abner.
Jeg må gøre noget.
Samuel skjuler sig.
Han er ikke i Nob.
Jeg kender ham.
Der er kun ét sted, han kan søge ly.
Vær forsigtig.
I lige måde, Abner.
SINAI-BJERGET
Fader.
Fader!
Fader.
Træk tilbage!
Samuel!
-Det er Jonathan. -Sværger du?
Det er Jonathan.
Jonathan?
-Jonathan? -Ja!
Jonathan?
Hvorfor sagde du ikke det?
Er du såret?
Du har stadig din styrke.
En gammel mands styrke.
Og jeg har en meget god stav.
Hila.
Drik dette.
Det beroliger dig.
Godt at se dig efter alle disse år.
Du er blevet en stærk ung mand.
Og du er en nådig vært.
Gid det samme gjaldt din mand.
Hans byrder vægter tungt på hans skuldre.
Han skal altid afreagere på nogen.
Hvad skete der med mig?
Jeg forstår ikke, hvad jeg så.
Det vil du med tiden.
Hvordan fandt du mig?
Kun ét bjerg er mere helligt end Nob.
Korrekt.
Sinai.
Ildbjerget.
Jeg finder stor styrke her.
Stor visdom.
Og dog…
Jeg har ikke brug for syner for at forstå, hvorfor du kom.
Husker du fortiden, Samuel?
At du kæmpede ved min fars side?
At du oplærte mig som dreng.
Disse minder oversvømmer mig hver dag.
De knuser mit hjerte.
Hvorfor vedbliver forbandelsen?
Den eneste forbandelse er din fars uvilje mod at frigive det,
der ikke længere er hans.
Sig mig…
Hvad er det første bud, Moses gav her?
På netop dette bjerg.
"Hav ingen andre guder end mig."
Og dog er din far blevet en gud for sig selv.
Og det volder ham pinsel.
Du kan bringe ham tilbage.
-Den magt har jeg ikke. -Jo.
Du er Samuel.
Du ledte Israel.
Alle frygter dig.
-Nej. -Som de burde.
Jonathan…
Jeg har tigget for din far.
For din familie.
Det ændrer intet.
Der er visse fejl, der ikke kan godtgøres.
Og mine syn på bjerget…
Vil de ske fyldest?
Der er sandhed i dem.
Men jeg ved ikke, om de vil ske fyldest.
Hey, Jonathan.
Intet af det er din skyld.
Der er meget godhed i dig.
Hvis du tror det, så sig mig…
Hvorfor salve en anden?
Først må jeg spørge, hvem tjener du?
Gud.
Frem for alt.
Det har jeg gjort.
Som konge?
En konge, hvis regeringstid ingen ende vil få.
Hvis jeg var dig,
ville jeg passere den store dal på vej hjem.
Jeg ser et stort mørke.
Nej.
Saul?
Nej.
Saul.
Hvor er drengen?
Musikeren.
Han er borte.
Jeg har brug for ham.
Hvorfor lod du ham gå?
Han skal spille for mig.
Jeg ved det.
Vi finder en anden. Det lover jeg.
Du glider ikke fra mig igen, vel, skat?
-Jeg prøver. -Godt.
Du har tid. Det ved jeg.
Så…
Her.
Drik det her.
Jeg slår jer ihjel!
Hebræere! Sauls hus!
Dø!
Saba, mere hø.
Jeg kommer, Avva.
Her…
Værsgo.
Avva.
Se.
David.
David!
Avva.
David!
Min dreng!
Filistrene er samlet…
…ved Elas munding.
Vi har fået besked. Hvor mange så du?
De dækker bjerget som sand på stranden.
Jeg har aldrig set mage.
Har de kæmper med?
Jeg er ikke sikker.
Hidkald stammerne.
Dem alle.
Min konge.
Sammen gør vi, hvad vi altid har gjort.
Vi kæmper!
Stop.
Lad mig kæmpe mod deres konge.
Lad mig dræbe dem alle.
Og i dit navn
vil jeg vise dem, hvem de sande guder er.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen guder er.