DETTA HAR HÄNT…
Jag erbjuder min dotter till en av dina söner.
-Ni kan inte göra det. -Det här är mitt liv, David.
Det sista vi behöver är att du jagar den här herdepojken.
Om jag blir en del av familjen gjuts inget blod.
Du säger inte ett ord.
-Ni är Moder till jättar. -Vad erbjuder ni?
Hämnd.
Döda lejonet.
Våra hus kommer inte att förenas.
Saul, låt oss diskutera imorgon…
Lugna mig inte, kvinna!
Ut ur mitt hus!
Allt började under det stora upproret.
När himlens änglar strävade efter Guds eviga tron.
De gjorde revolt, men besegrades och kastades ut.
De föll ner på jorden, dessa änglar.
Utstötta av Gud, eller med uppdrag att vaka över människornas söner.
Det är inte riktigt känt.
Vissa hävdar att det är en legend, andra säger att det är sant.
En historia som förts vidare i generationer.
Födda av människor var fagra och vackra döttrar
som bar Guds avbild.
En del änglar såg dem och fylldes av ömkliga begär.
Och deras ledare, Samyaza, sa till de andra:
"Låt oss välja hustrur bland människans döttrar
och låt oss få barn."
Och så blev det.
Av den alliansen kom något annat än mäns avkomma.
Jättar.
Födda från en förbjuden allians.
Män av känd och stor förmåga.
De gick på jorden som gudar bland oss.
Men Gud straffade änglarna för deras synd,
och förvisade dem till evigt mörker.
För att aldrig mer gå på jorden.
Allt som fanns kvar var avkomman av deras uppror.
Fruktad och jagad av män.
De är ni, mina barn.
Ni är de sista av nefilim.
Om allt det du säger är sant…
…varför gömmer vi oss då ännu i grottan?
GATS STAD FILISTEISKT OMRÅDE
Vad är det nu, Akish?
Jag får nog av att kallas hit
bara för att få höra fantasifulla berättelser och sägner.
De finns. Jag har sett dem.
Jag trodde på er far.
Och jag tror på er också.
Det vet ni.
Men de fem arméerna förenas bara
om de kan se den här stora styrkan själva.
Ingen myt, ingen legend.
Hör ni det där?
Vill ni se min styrka?
Snart kommer den till min port och knäböjer inför mig.
Många veckor har gått.
Att ni kom till slut.
Utan min son hade jag inte gjort det.
Snälla, låt mina tjänare ta hand om er.
Vad ni än vill ha.
Store, jag har något intressant att visa er.
Säg åt de andra kungarna att samlas i Elahdalen.
Jag möter er där med min armé och mina jättar.
Tiden är inne.
Jag vill prisa dig, Herre
För du lyfte upp mig
Och lät inte mina fiender
Glädjas över mig
Herre min gud, jag ropade till dig
Jag ropade till dig
Mikali.
Vad gör du?
Jag försöker se en framtid som inte kan ses.
Du låter som mors mystiker.
Ibland kan det här palatset kännas så…
Jag har suttit på murarna många gånger
och tittat ut mot horisonten,
i hopp om att få se vår bror Eshbaal en sista gång.
Men jag förlorade honom.
Och mig själv också.
Jag är ledsen att far stoppade ditt bröllop.
Nej.
Vårt uppdrag är att vara kungens tjänare.
Oavsett hur ombytlig han blir.
Lycka och fri vilja är inte mer än en illusion.
Och sen är det du.
Dina hemliga möten?
Lite mindre omtalat i palatset än fars sjukdom.
Är du förälskad?
Nej.
Jag var det.
Och nu är jag kluven.
Ditt orörda, oskyldiga hjärta.
Jämfört med ditt avtrubbade?
Sluta undvika.
Varför är du kluven?
Mor berättade saker som jag inte kände till.
Och nu ser jag en annan sida av honom.
Han är bonde och du får aldrig gifta dig med honom.
Du lär dig så småningom.
Vi är en stege som män klättrar på för att nå sina ambitioner.
Och ju snabbare du accepterar det, desto mindre smärtsamma blir fotstegen.
Gud har skänkt dig en välsignad gåva.
Tack, min kung.
Jag avundas dig.
Livet du lever där hemma.
Så oskuldsfullt.
Att bevaka din hjord, gården.
Jag saknar det.
Växte ni upp på en gård?
Jag föddes inte till kung.
Jag blev en.
Precis som du, tog jag hand om djur.
I mitt fall åsnor.
Envisa varelser.
Mycket mer än får.
Jag antar att det var en bra förberedelse för att leda män.
Så ni säger att män är som åsnor?
Ibland värre.
Från herde till kung.
Allt är möjligt.
Man kan bli vad som helst.
Oavsett var man börjar.
Och låt inte en mans ord ta ditt öde ifrån dig.
Det är ditt.
Håll hårt i det.
Ett besök.
Så underbart.
Han var aldrig här.
Om drottningen får veta…
Vi bevarar varandras hemligheter, precis som alltid.
Ni kan gå nu.
Var inte rädd, Ruben.
Keziah har berättat underbara saker om dig.
Hur smart du är, hur väl du lyssnar.
Och att du var med kungen en kväll, en speciell kväll.
På slagfältet.
När en man besökte kungen.
-Samuel? -Ja.
Samuel. Vad sa han?
Dödar du dem på slutet?
Djuren.
Offrar du dem?
Jag är ingen profet, Ruben.
Så varför skada dem?
Varför?
För att jag kan lära mig av dem.
De har saker inuti som jag vill lära mig om.
Har du nånsin sett ett hjärta på nära håll?
Inte?
Skulle du vilja?
Berätta då vad du hörde,
och i gengäld ska jag visa dig många saker här.
De var högljudda och kungen skrek
att Gud hade placerat honom som kung.
Herren har slitit riket ifrån dig.
Han blev smörjad…
-Smord? -Smord.
Tack, Ruben.
Människan lärde sig först att smida metall av gudarna.
Och vid den sista ålderns slut förlorades lärdomen om de mystiska konsterna.
Liksom så många andra dyrbara element som krävdes.
Brons, metall.
Och viljan att smida dem.
Full rustning.
Gudomligt.
Tillverkad av de bästa mykenska smederna.
Det finns ingen lik den.
Ja.
Det här duger.
Titta.
Vill ni två leka?
Oroa er inte, de skadar honom inte.
Jag kan inte säga samma sak i gengäld.
Se vad jag har då.
Vem vill slåss?
Kom!
Vart ska ni?
Kom tillbaka!
Alliera er med mig, hjälp mig att segra.
Ni och era söner kommer leva som kungar.
Kungar?
De är redan gudar.
Ni flyttar bitar på en karta,
bråkar och slåss om vems land som är vems,
vilken gud som är mäktigare.
Som om ni verkligen kontrollerar nåt av det.
Vad säger ni om mitt förslag?
Vi kan hämnas tillsammans.
Låt Goliat dräpa deras kung, förslava hans folk.
Det finns nog med byte åt alla när vi segrat.
Hämnd är nåt jag har önskat så länge jag kan minnas.
Så,
här är mitt moterbjudande.
Mina söner allierar sig med er på ett villkor.
Säg vilket.
Er tron.
Jag förstår inte.
Varför skulle mina söner knäböja inför nån? Till och med er?
Det är män som måste knäböja inför gudar.
När segern är vunnen, är det Goliat som styr det här landet.
Allt.
Kyss min hand nu och svär på att det ska bli så.
Nej.
Då har ni inga jättar.
Och utan dem kan ni inte segra.
Men var försiktig, Akish.
När man väl väckt jättarna, somnar de sällan om.
Våra spioner i Filistén pekar på att nåt är på gång.
Trupper samlas här och här.
Nåt slags avtal mellan minst två av nationerna.
Varför vet vi inte.
Olycksbådande tecken.
Jag misstänker att kung Akish ligger bakom det.
Han är ambitiös och hämndlysten.
Men fram till nu, oprövad och utan stöd.
Neutraliserade vi inte hans hot för länge sen?
Hans far, ja.
Men sen Akish slutade gömma sig och tog tillbaka tronen,
har de blivit modiga.
Av vadå?
Ryktet om er sjukdom har spridit sig.
De kanske känner att det finns en möjlighet.
Att besegra mig?
Hur många gånger måste man slå en hund innan den lägger sig?
Vi kanske borde påminna dem, slå till innan…
Nej. Förlåt mig, min kung.
Oklokt.
Vi bör befästa vårt försvar och vänta och se…
Vänta?
Sen när är ni rädd att ta striden till fienden?
Vi tillintetgjorde hela amalekitiska armén,
trots att de hade bättre vapen och fler soldater.
Vi segrade med Guds hjälp.
Med Gud.
Far.
-Mår ni bra? -Lika bra som alltid.
Attacken mot gränsbyn…
Ta inte upp jättar med mig igen.
Far, ni kan inte avfärda det.
Det fanns tecken.
Vill du att jag ska vara skräckslagen för ett handavtryck?
Jag trodde du var en hjälte för vårt folk, inte ett skrämt barn.
Jag är omgiven av svaghet. De och du.
Ingen ska ta min tron ifrån mig.
Inte Adriel eller Akish.
Och inte du!
Far…
Låt dem komma.
Låt dem alla komma.
Jag ska visa dem en riktig kungs styrka.
Jag ska skära allihop i bitar.
Mikal.
Varför berättade du inte vem du egentligen är?
Min mamma berättade att du var utstött från din stam och din familj.
Det förändrar inte alls hur jag ser dig,
men jag trodde att vi var ärliga mot varandra.
Sanningen är att jag är rädd.
När folk får reda på vem jag verkligen är, flyr de.
Och jag förlorar dem.
Kommer jag förlora er nu?
David…
Min bror erbjöd mig en väg ut ur slottet, osedd.
Ni kan följa med mig.
Det låter som en behaglig fantasi.
Låt mig visa er hur ni kan vara utanför de här väggarna.
Utan ett kungligt öde som tynger er.
Frihet.
Det är ett enkelt liv.
Även om det bara vore för en stund.
Såg hon att jag saknades,
skulle min mor skicka kungens armé för att hämta mig.
Du skulle bli jagad.
Vi kan ta oss längre bort, nånstans där de inte kan hitta oss.
David.
Det är skillnad mellan begär och plikt.
Min framtid är inte min att bestämma.
Det är bara sant om ni tror på det.
Det finns två saker som är sanna.
Jag älskar dig.
Och vad?
Det kan aldrig bli vi.
Aldrig.
Mikal.
Låt mig ta 100 män.
Fånga dem i dalen, döda dem båda.
Ni skulle behöva många fler än så.
Halt!
Min herre, snälla.
Stanna där.
Doeg. Vad vill du?
Jag är endast en tjänare åt makten.
Det kan finnas ett annat sätt att få det ni vill.
Samuel.
Samuel!
Han blir värre.
Den är del av min kunskaps mörka sida.
Och det finns en risk.
Hur allvarlig?
Den kommer antingen ge en inblick i hans lidande
och en väg ut ur det, eller…
Gör det bara.
Han kommer skada sig själv.
Håll honom still.
För vad?
Jag måste ta hans blod.
Mikal?
David.
Vad gör du i de kungliga gemaken?
Du letar väl efter henne?
Har du blivit galen?
Nu räcker det.
Du ska hem. Nu.
-Släpp! -Vad är det?
Min prins, det är dags för min bror att lämna palatset.
Sluta.
Nu.
Musikern är i min fars tjänst.
Kungen bestämmer när han går.
Min bror har varit en förbannelse över vårt hus hela sitt liv.
Be att han inte är en på ert.
Från hans tunga till hans sinne.
Visa mig.
Vad är det? Vad ser ni?
Ett lejon…
…och en man.
De är densamme.
Ett namn. Ge mig ett namn.
Nåt blockerar mig.
En energi.
En närvaro.
Ett namn.
Ja, låt mig se dig…
Det här slutar nu.
Vad har ni gjort?
Skonat oss från allt det här.
Även en drottning kan dödas…
Berätta inte vad lagen är.
Gud styr det här huset.
Gud har övergett detta hus.
Det här är inte rätt.
Du.
Du orsakade allt det här.
Ut medan du kan.
Jag såg nog för att veta det här.
Ni kommer aldrig bli kung.
Aldrig.
Döden kommer.
Mor talade bara lite när ni anlände.
Bara klagomål om människans svek.
Jag tyckte om dem.
Önskan att överleva borde väga tyngre än allt annat.
Hör på mig.
Akish erbjöd oss en framtid och du tackade nej.
Han erbjöd dig underkastelse.
Men är inte det samma sak som vi har här, med dig?
Jag har offrat allt för att ta hand om och skydda er.
Jag är ledsen, mor.
Jag längtar bara efter ett liv utanför den här grottan.
Jag kan ge er en del av det ni vill.
Det är inte längre säkert här.
Om Akish och hans folk kunde hitta oss, vem mer kan göra det?
Vi måste hitta ett nytt hem.
Där vi gömmer oss igen?
Där vi skyddar oss själva.
Åtminstone tills jag hittar ett sätt att ge oss det ni förtjänar.
Vi tillbringar en natt till här, sen packar vi vad vi behöver och går.
Ett nytt liv kan inte börja utan att det gamla dör.
Dina fingrar.
De blöder.
Lägg ner din lyra.
Låt mig ta hand om dig.
Du har spelat i timmar.
Jag kan spela än.
Nej.
Lägg ner den.
Även om jag lugnas av din musik, kan jag inte låta den skada dig.
Jag har inget minne av vad som hände häromkvällen.
Jag minns bara bitar av det.
Jag fruktar att jag är den ende som bär skulden för allt som händer.
Samuel har smort en annan av skäl jag inte kan förlika mig med.
Att inte veta vem det är, plågar mig.
Dag efter dag, och berövar mig all glädje.
En kung står ofta inför svåra val.
När du tar min plats,
kommer det vara lika sant för dig som det är för mig, min son.
Jonatan.
Jag är så ledsen, min kung.
Jag har inte lyckats lugna er.
Det är nog dags för mig att gå.
Kom igen. Måste ni skrika för att sjunga?
Ni kommer göra så att grottan rasar.
Vi kan inte slösa bort ett bra vin, mor.
En skål då.
För de mäktigaste söner en mor nånsin kan ha.
En dag kommer världen att buga för er,
och vörda er som ni förtjänar.
Allt slut.
Det finns några vinsäckar kvar.
Jag hämtar dem.
-För Ima. -För Ima.
Orpa.
Vem där?
Hälsningar från Israel och Sauls hus.
Goliat!
Nu skriker du för mig.
Vem gjorde det här?
Sauls hus…
Hämnas mig.
Nej!
Ska du nånstans?
Du har väl inte stulit nåt?
Jag måste gå.
Jag är nog mer ett problem än en lösning.
Drottningen höll med.
Jag gör inte gott här.
Det är sant.
Din musik verkade bara sakta ner min fars sjukdom, inte stoppa den.
Musik är inte botemedlet.
Tydligen inte magi heller.
David.
Innan du går…
Mikal, då?
Vad menar ni?
Vad…
…vad vill ditt hjärta att hon ska veta?
Vad gör ni?
Berätta för mig… så berättar jag för Mikal.
Jag inser att våra framtider inte passar väl ihop.
Vi har olika vägar.
Det hindrar mig inte från att älska henne.
Verkligen och fullständigt.
Ja, självklart.
Adjö, David.
Adjö, prinsessan.
Jag har precis hört.
Det är enda sättet, Abner.
Jag måste göra nåt.
Samuel gömmer sig.
Han är inte i Nob.
Jag känner honom väl.
Han kan bara söka skydd på ett ställe.
Var försiktig.
Och ni, Abner.
SINAIBERGET
Far.
Far!
Far.
Far, reträtt!
Samuel!
-Samuel, det är Jonatan. -Svär du?
Det är Jonatan.
Jonatan?
-Jonatan? -Ja!
Jonatan?
Varför sa du inte det?
Är du skadad?
Ni har inte tappat er styrka.
En gammal mans styrka.
Och jag har en väldigt bra stav.
Hila.
Drick det här.
Det kommer lugna er.
Trevligt att se er igen efter alla år.
Ni har blivit en så stark ung man.
Och ni förblir en vänlig värd.
Jag skulle vilja säga detsamma om er man.
Hans bördor är tunga att bära.
Han måste ta ut dem på nån.
Vad hände precis med mig?
Jag förstår inte vad jag såg.
Det kommer du att göra i sinom tid.
Berätta, hur hittade du mig?
Jag tänkte att bara ett berg är heligare än Nob.
Så sant.
Sinai.
Berget av eld.
Jag hämtar stor styrka här.
Stor visdom.
Men…
Jag behöver ingen vision för att förstå varför du kom.
Minns ni det förflutna, Samuel?
Ni slogs vid min fars sida?
Undervisade mig som pojke.
Jag minns det varje dag.
Det krossar mitt hjärta.
Varför består förbannelsen då?
Jonatan, den enda förbannelsen är din fars ovilja att släppa
det som inte längre är hans.
Berätta.
Vad är det första budordet som Moses gav här?
Här, på det här berget.
"Du skall inte ha andra gudar än mig."
Och trots det, har din far blivit sin egen gud.
Och han plågas på grund av det.
Ni kan återuppväcka honom.
-Jag har inte den makten. -Det har ni.
Ni är Samuel.
Ni ledde Israel.
Alla män fruktar er.
-Nej. -Som de borde.
Jonatan…
Jag har bett för din far.
För ert hus.
Det förändrar inget.
Det finns misstag som är oåterkalleliga.
Visionerna jag hade på berget…
Kommer de att hända?
Det finns sanning i dem.
Men jag kan inte säga om de kommer att ske.
Jonatan.
Inget av det här är ditt fel.
Det finns mycket godhet i dig.
Om ni tror det, säg mig…
Smorde ni någon annan?
Först måste jag fråga, vem tjänar du?
Gud.
Framför allt.
Ja, det har jag.
Till kung?
En kung vars styre aldrig kommer att ta slut.
Om jag var du…
…skulle jag passera den stora dalen när du återvänder.
Jag ser ett stort mörker.
Nej.
Saul?
Nej.
Saul.
Var är pojken?
Musikern.
Han är borta.
Jag behöver honom.
Hur kunde ni låta honom gå?
Han måste spela för mig.
Jag vet.
Vi hittar en annan. Jag lovar.
Ni försvinner väl inte ifrån mig igen, min älskade?
-Jag försöker. -Bra.
Ni har tid. Det är jag säker på.
Nu…
Här.
Drick det här.
Jag ska döda er!
Hebréer! Sauls hus!
Dö!
Mer hö, Saba.
Jag kommer nu, Avva,
Här…
Varsågod.
Avva.
Titta.
David.
David!
Avva.
David!
Min pojke!
Filistéerna har samlats.
Vid Elas mynning.
Vi har redan hört. Hur många såg ni?
De täcker berget som sand på stranden.
Det är en så stor armé.
Är jättarna med dem?
Jag är inte säker.
Samla stammarna.
Allihop.
Min kung.
Vi ska göra det vi alltid har gjort tillsammans.
Slåss!
Vänta.
Låt mig slåss mot deras kung.
Låt mig döda dem alla.
Och i ditt namn,
ska jag visa dem vilka de verkliga gudarna är.
Undertexter: Ania
Kreativ ledare K. Teglof verkliga gudarna är.