AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL
Sok hét telt el. Féltem, hogy nem jössz.
Együtt bosszút állhatunk.
Egy feltétellel. Add a trónodat cserébe!
Hadd mutassam meg, mi a szabadság!
Nem én döntök a jövőmről.
-Mész valahova? -Itt nem tehetek semmit.
Üdvözletet hoztam Saul házából.
Góliát!
Hadd vívjak meg én a királyukkal!
A filiszteusok gyülekeznek.
Azt tesszük, amit mindig is tettünk.
Harcolunk!
Halljad, ó, Izrael!
Az Úr, a mi Istenünk
Egy
Úr
Kérlek, atyám!
A király minden hadra fogható embert magához hívat.
Én nem vagyok az.
Nem vagyok harcos.
Én halok meg először.
A testvéreid veled lesznek.
Mi történt?
Atyánk háborúba küld.
Milyen háborúba?
A filiszteusok ellen.
Fellázadtak ellenünk.
Ez őrültség! Én nem megyek!
-Elmegyek helyette. Küldj engem! -Ő megy.
-Küldd őt! -Ő nem mehet.
Miért? Minden férfi megy.
-Dávid még nem férfi. -Én sem.
Ha háború lesz, én harcolok.
Tedd, amit mondok! Menj a királyhoz! Ő velem marad.
-Gyere! -Ne!
Eressz el!
Atyám!
Atyám, a sírba küldesz egy királyért, akit megvetsz.
Nátánáél, gyere! Gyere ide!
Harcolj a testvéreid mellett!
Istenért és Izraelért.
-Megértetted? -Igen.
Menj!
Elég volt! Szégyent hozol magadra.
Miért?
Ne kezd!
-Válaszolj! -Ma nem, Dávid.
-Éppen háborúba küldtem a fiaimat. -Én is a fiad vagyok.
Nem így értettem.
Megérdemlem…
Mit érdemelsz, Dávid?
Mit érdemelsz?
Őszinteséget.
Most az egyszer.
Megérdemlem, hogy tudjam, miért kell itt lennem.
Már sokszor elmondtam.
Örvény örvényt hív elő.
Nem ezt mondtad?
Örvény örvényt hív elő.
A lelkem mélyén tudom, hogy sosem mondtad el az igazat.
Ne!
Kérlek!
-Vigyázz a birkára, Dávid! -Ne!
Hadd menjek el!
DÁVID HÁZA
ELAH VÖLGYE A FILISZTEUSOK CSATÁJA
Erről a napról álmodoztam.
Miről álmodoztál?
Hogy a seregeink egyesülnek.
Meglátjuk.
ELAH VÖLGYE AZ IZRAELITÁK TÁBORA
Harminc év.
Harminc éve szolgálom ezeket az embereket. Vezetem őket, harcolok értük.
Belefáradtam.
Mi jár a fejedben, Saul?
Csak számot vetek.
Panaszkodsz.
Talán nincs hozzá jogom?
De van.
Persze hogy van.
Csak végezz gyorsan, mielőtt az ellenségeink megérkeznek!
Ezúttal elég sokan vannak.
Régen lelkesítő szónoklatot tartottál a csata előtt. Mi történt?
Nos, azt hiszem, én is elfáradtam.
Mondd el, Ábner!
Mondd el, ki vagyok!
Te vagy Saul, a hódító.
Izrael első királya, a törzsek egyesítője.
Nem.
Mondd el, mit jelentek…
számodra.
Királyom, népünket felemelted a félelemből és reményt adtál neki.
Nem inogtál meg semmilyen kihívással szemben.
Nélküled kilátástalan lett volna az életem.
Célt adtál nekem.
Bármikor meghalnék, ha úgy akarnád.
Ezt jelented nekem, királyom.
És miért én lettem a felkent király?
Ezért a pillanatért.
Tetszett?
Megteszi.
Örülök, hogy velem vagy, öreg barátom.
Mindig, királyom.
Eddig 150 000-en vannak a filiszteusok.
Egyre többen jönnek.
A filiszteusok háromszor többen vannak.
Nem tűnik igazságosnak, ugye?
Nem akarunk igazságos harcot.
Tíz emberüket öljük meg minden egyes katonánkért.
És én nagy örömet fogok lelni benne.
Ne!
Állj fel!
Szép kard.
Megnézhetem?
Apám 20 éve szerezte meg egy filiszteustól.
Atyád első győzelme alatt.
Igen, emlékszem.
Mi a neved?
Eleázár, Áser fia…
Simeon házából.
Igen.
Mestermunka.
Az Áser-ház régóta szolgál minket.
Megtisztelő melletted harcolni.
Eleázár!
Nincs mitől félnünk.
Isten velünk van.
Jön Sámuel?
Hogy megáldja a csatát, mint mindig.
Ha Isten úgy akarja.
Áltatod a gyereket?
Jobb, mintha nem reménykedne.
Bátorság, testvéreim!
Bátorság!
Ki győzhet le minket?
Ki?
Királyom, mint mindig, harcolni jöttünk.
Én és 25 000-en Júda törzséből.
Nem felejtettem el semmit…
de ma egy emberként harcolunk.
Egy emberként.
Testvéreim, íme, a király!
Köszönjük neked, Isten, a sok áldást.
Ezt a házat, az ételünket, ezt a családot.
Köszönök, Uram, mindent, amit adsz nekünk.
Hadd legyünk alázatosak,
hogy dicsőíthessünk mindenben…
és hogy bízzunk benned életünk minden napján.
Ámen.
És drága Istenem, a gyermekeid vagyunk.
Az útmutatásodat kérjük, az erődet,
és azt, hogy legyél mindig velünk.
Ámen.
Sámuel!
Üdvözöllek, Dávid!
Nem vagy a harctéren?
Ugyanezt kérdezhetném én is.
És mégis itt vagyunk.
Egy új nap hajnalán.
Vigyél apádhoz!
Jól van. A házban van.
Örülök, hogy látlak.
Én is örülök.
De akkor még jobban fogok, amikor leülök.
Elnézést kérek, Sámuel!
Nem tudok sok mindennel szolgálni.
Elküldtem a király seregének a házam legjavát.
Valóban?
Áldd meg ezt a gyümölcsöt, hogy tápláljon minket,
miközben mi célodnak szenteljük magunkat.
Az olajfa.
Télen az ágak meleget adnak,
nyáron árnyékot, és az olajbogyó olaja
maga az élet.
Látjátok? Mindennek van célja.
-Sámuel… -Dávid!
Harcolni akarok.
Mondtam atyámnak…
Tudtad, hogy van egy olajfa a Nób csúcsán az otthonom előtt,
amiről azt mondják, hogy 1000 éves?
Elképzelem, ahogy Józsué megpihent alatta,
amikor az Ígéret földjére lépett.
Tudtátok, hogy a feleségem, Hila
az olajbogyó olajával zabolázza meg a haját?
És képzeljétek! Megtanította nekem is.
Mit gondoltok? Sikerült?
Szent látó! Ha szabad megkérdeznem, miért vagy itt?
Örülök, hogy megkérdezted, Óbéd fia.
Azért jöttem, hogy megtegyem azt, amit legutóbb ígértem.
Áldozni jöttem.
Vezekelni a ház bűneiért.
Hogy megváltsák őket.
Ákis, Gát királya vezeti őket.
Dühösnek tűnik.
Azok után, amit az apjával tettél a csatamezőn,
nem csodálom. Én is az lennék.
Te az eszeddel vezetnéd őket, nem az érzelmeid vezérelnének.
Askelón csatlakozik.
Asdód és Jurza.
A saját zászlójukat sem tűztek ki.
Gyávák.
Hol van Ekron?
Nem szövetkezett mindenkivel.
Ez jó jel.
Hányan vannak?
Több mint 200 000-en.
Megszámlálhatatlanul sok ló és szekér.
Ez sosem állított meg.
Támadjunk, amíg még elegen vagyunk.
Mikor számított a zsidóknak, hogy hányan szállnak velük szembe?
Először meg kell törnünk őket.
Mennyei isten!
A föld istenei.
Hol van a királyotok?
Küldjétek elém, hogy darabokra tépjem,
és megetessem őt és az isteneidet a varjakkal.
Ő csak egy ember, atyám.
A vérével visszaszerzem a földeket.
Valóban?
Küldjétek ide a királyotokat!
Vagy egy hatalmasabb embert, ha létezik Izraelben!
Idehívom az isteneimet.
Válasszatok ki egy embert,
hogy vérünk kiontásával döntsük el népünk sorsát,
meglátjuk, kinek az istene az erősebb.
A győztes lesz az úr a halandók felett, és rabszolgákká teszi őket.
Itt állok, és szembeszállok Izraellel.
Szembeszállok az istenetekkel.
Küldjétek ide a bajnokotokat!
Atyám, térj magadhoz!
Ne! Vegyétek le rólam!
Ne!
Atyám!
Légy átkozott, démon!
Hagyj békén!
Kelj fel! Apám, nézz az emberekre!
Vigyétek a sátrába!
Sötétségben és félelemben halunk meg!
Most!
Hagyjatok!
Menjetek innen!
Találjatok valakit, aki hajlandó kiállni ellene!
Neki adom a lányomat. Menj!
Menjetek!
Tanításom záporozzon a földre
Szavam hulljon, mint harmat a rétre
Mint langyos nyári eső a fűre
Mint tavaszi zápor a sarjadó vetésre
Dicsérjétek Istenünket
mert az Örökkévaló nevét hirdetem
Sámuel, miért várunk?
Odakint harcolnak.
Oda kell mennem. Készen állok.
Anyád tanított meg játszani, ugye?
Hiányzik?
Egy céltudatos nő volt, azt hiszem.
Kevés dolog van, ami erősebb ennél a világon.
Az édesanyám
olyan buzgón imádkozott a templomban,
hogy a papok azt hitték, részeg.
De nem ezért tette, nagyobb cél vezérelte, a hűség.
És ez az oka annak, hogy itt vagyok.
Egy édesanya hatása nagyobb, mint egy királyé,
vagy mint ezer királyé.
Milyen gyönyörű!
Ezt varrta nekem, amikor megszülettem,
majd körém tekerte, amikor a papok közé küldtek.
Kétéves voltam.
Így tisztelgek az emléke előtt.
Tudtam, hogy régi.
Te… Igen.
Mondhatok valamit?
Bármit.
Láttam dolgokat.
Álmaim, látomásaim voltak, de nagyon valóságosnak tűntek.
Mintha…
Mintha teljesen máshol lennél?
Igen.
Még sosem jártam ott…
de otthonosnak érzem.
Felfoghatatlan békét érzek.
Mesélj még!
Látok egy patakot a hegyek alatt.
Gyönyörű hegyeket… Még sosem láttam ehhez foghatót.
És egy harcost… egy karddal.
Hol vagyok?
A folyót védi.
Tudom, miről beszélsz.
Meg van írva.
Józsué az.
Igen.
A nagy csata előtti éjszakán Jerikóban
Józsué találkozott valakivel. Egy kivont kardú harcossal.
Ki volt az?
Józsué megkérdezte a harcost…
„Értünk jöttél?
Vagy az ellenségeinkért?”
A harcos azt felelte: „Egyikőtökért sem.
Az Úr seregének vezetőjeként jöttem el.”
Tudod, amit az emberek elfelejtik, és azt kérdezik: „Isten értünk van?”
„Isten velünk van?”
De igazából azt kéne megkérdezniük…
„Mi Istennel vagyunk?”
Aztán Józsué megkérdezte:
„Mit parancsolsz a szolgáidnak?”
És ez a helyes kérdés.
Mire a harcos azt válaszolta: „Vedd le a cipődet…
mert szent földön állsz.”
És Józsué megtette, térdre borult, imádkozott…
és…
talán ezért omlottak le Jerikó falai előtte.
De miért vannak ilyen látomásaim?
Mert fontos szereped van ebben a grandiózus tervben.
De mit tehetnék? Itt ragadtam.
Dávid, úgy beszélsz, mintha még tegnap lenne.
Mintha nem változott volna semmi.
Figyelj ide!
Mindennek megvan a maga ideje, és minden szándéknak megvan
a maga ideje az ég alatt.
És mikor jön el az én időm?
Túl sokat a kérdezel.
Játssz még egy dalt, kérlek!
Rendben.
Jól van.
Ismét ajánlatot teszek.
Válasszatok ki valakit!
Küldjétek ide!
Hogyha legyőz engem, akkor a szolgáitok leszünk.
De ha kezem által hal meg, akkor ti lesztek a szolgáink.
Nos?
Holnap találkozunk.
Meddig várjak még?
Nincs bajnokotok Izraelben?
Nap nap után dacolok Izraellel!
Miért csinálják ezt?
Fáj tőle a fejem.
Ezért csinálják.
Kilenc nap telt el, és még senki sem állt ki ellenem.
Nem szolgáljátok az isteneteket?
Álljatok ki ellenem!
Majd én bosszút állok.
Királynőm!
Hírt hoztam a csatából.
Mi történt?
Ábner üzent.
A filiszteusok egyesült erővel jönnek.
Kétszázötvenezren vannak.
Micsoda?
És van egy óriásuk.
Egy óriásuk?
Hogyan?
Anyám!
Mit ír?
Atyánkat megint foglyul ejtette a sötétség.
Rosszabb, mint korábban.
Mit tegyünk?
Már nincs mit tenni.
Mindig tehetünk valamit.
Legalább imádkozzunk!
Kihez?
Tudod, kihez.
Én nem imádkozom.
Anyám, az Úr már ezelőtt is válaszolt az imáinkra.
Újra válaszolni fog.
Soha többé nem akarom hallani ezt a nevet a jelenlétemben.
Belefáradtam ebbe.
Nem, tennünk…
Tennünk kell valamit.
Mikál!
Elmegyek atyánkhoz.
A csatába? Elment az eszed?
Szüksége van rám.
Nekem van rád.
Mikál, a fivéreink elmentek, és anyánk feladta.
Mi maradtunk.
Akkor gyere velem!
Ne légy bolond!
Mégis mit tehetnénk?
Ha atyánk tudatánál van, majd ő vezeti a sereget.
Legyőzi az ellenségeinket, mint mindig.
És te vissza tudod hozni?
Tudod, merre van Elah?
Északra.
Északra?
Északra lovagolok, és megtalálom.
Muszáj elmennem.
Ég veled!
Jól van. Gyerünk!
-Mit művelsz? -Csak segíts, kérlek!
Ha meghalsz, ki szórakoztat engem?
Az nem történhet meg.
Köszönöm.
Ő az én apám is.
Nem értek egyet anyánkkal.
Mindig van remény.
Igen.
Gyere!
Az egész törzs tele van gyávákkal és árulókkal.
Vigyázz a szádra!
Barlangokban akarsz bujkálni, míg a testvéreid harcolnak?
Biztos halál vár rájuk.
Eliáb, mi folyik itt?
Zebulon törzse úgy döntött, hogy elhagyja a csatát és a királyunkat.
Hányan mennek el?
Mindenki.
Van egy óriásuk. Nekünk semmink sincs.
Zebulon Istenért harcol, és Isten nincs a királyunk mellett.
Tudasd egész Izraellel, hogy Zebulon törzse megijedt!
És amikor megnyerjük ezt a csatát,
a fiaink és az ő fiaik elmesélik majd, hogyan menekültél el.
Ha olyan biztos vagy a győzelemben,
állj ki te az óriással, Isai fia!
Nem hibáztatom őket.
Itt ülnek nap nap után, és nem csinálnak semmit.
Éhen halunk, mielőtt a csatatérre mennénk.
Ez nem stratégia.
Ez gyávaság.
Adriel! A hercegeddel beszélsz.
Igen. Egy őrült király fia, egy haldokló örökség várományosa.
Elég ebből!
Ha apád nem vezet minket, akkor én állok a seregek élére.
Azt mondom, harcoljunk!
Igen. Harcoljunk!
És ha nem is nyerhetünk, úgy halunk meg, hogy legalább megpróbáltuk.
Istenért és Izraelért!
Ez az! Menekülj csak!
Bújj el a sátradban apáddal együtt!
Még egy szót szólsz, és az lesz az utolsó.
Van még köztünk áruló?
-Mire készülsz? -Kiállok az óriással.
-Nem. -Adriel igazat mond.
Valakinek muszáj.
Én kiállok vele.
És szerinted mi lesz a vége?
Isten eldönti.
Az a hústorony szét fog tépni.
Széttép a testvéreink szeme láttára.
Nincs más hátra.
De van.
Van.
Anyánk már rájött, hogy elmentünk.
Ha maradtak még lovasok a palotában,
utánunk jönnek, és megállítanak…
Vagy nem.
Anyánk türelmetlen lett velem.
Vigasztaljon, hogy velem sosem volt türelmes.
Félsz?
Most nincs erre idő.
Mikál!
Nehéz elfelejteni.
-A dalt? -Nem.
Dávidot.
Elhagyta atyánkat.
Nem akarok rá gondolni.
Áldott vagy te, Isai, Óbéd fia!
Házad bűnéért vérrel kell vezekelni.
Egy értékes áldozattal.
Hogy választottad ki?
A törvényeink szerint.
Mondd el!
Ő a legértékesebb birka.
Tiszta és tökéletes.
-Nem ezt írja Mózes a törvényében? -De.
Valóban.
Most pedig menj!
Beszélnem kell apáddal.
A keleti mezőkön leszek.
Ha végeztél, csatlakozz hozzám!
Megtanítalak pásztorkodni.
Hálánk jeléül áldozunk.
Hogy a Magasságos áldja meg a házatokat…
mégis a lelked nehéz.
Nincs nagyobb teher a hazugságnál.
Nem igaz, Isai?
Amikor Saul háborúba hívta a fiaidat,
te elküldted őket.
Amikor én kérettem őket,
nem tétováztál, elém hoztad őket,
hogy felajánld őket.
Mindet, egyet kivéve.
Akkor miért ragaszkodsz hozzá?
Megóvom saját magától, és hogy szégyent hozzon a családomra.
Isai, mondd el az igazat!
Az én Dávidom!
Fiatal, vadóc, nyugtalan.
Szenvedélyes tűz lobog a szívében.
Makacs, hajthatatlan.
Igen, az.
Te az Úr hírnöke vagy.
Tudnod kell, hogy Dávid nem lehet király.
Biztosan látod.
Elmondjam, mit látok?
Igazad van.
Joggal rettegsz a fiad szívében lobogó tűztől,
mert olyan forró,
mint az Úré.
És ezért szereti Isten,
és talán éppen ezért választotta ki őt.
Tehát te, egy ember, Isten útjában állsz.
Azért, mert bűnben nemzetted a fiadat?
Isai fiát, Isai bűnös sarját mégis felkenték?
A szégyen beszél belőled?
Nem.
Valami más.
Valami mélyebb,
amit még sosem mondtál ki.
Kérhet tőlem Isten bármit,
bármi mást,
mindent megadok neki.
Sok mindent adtál Istennek,
de nem adtál oda mindent.
Nem adtad oda azt, ami a legdrágább neked.
Nem a legjobbat ajánlottad fel neki a nyájból.
Ezek az áldozatok a legnagyobbak.
Ez az, amit Isten elvár tőlünk.
Hogy azt adjuk oda, amit a legjobban szeretünk.
Ha belekapaszkodsz…
eltörik az ujjad.
Küldjétek ide a bajnokotokat, különben mindnyájatokat megöllek!
Gyávák vagytok! Mindannyian! Gyávák!
Amikor a filiszteusok összegyűltek Mikmásnál…
gyávák voltak az emberek.
Barlangokban bujkáltak.
Te éjjel támadtál, egyedül, a fegyverhordozóddal együtt.
Összezavartad és megzavartad őket.
-Az Úrnak köszönhetjük a győzelmet. -De te kezdted.
Reményt adtál.
Ők nem Izrael katonái.
Áser harcosai.
A legjobb zsoldosok, egyiptomi bérgyilkosok.
Éjjel támadsz rájuk,
és ha Isten veled van, álmában megölöd az óriást.
És te atyám mellett maradsz?
Igen.
Mindent megteszek.
A végsőkig.
Gyere!
Mit tegyen a szolgád?
Miért?
Miért engem választasz ki?
Bár értenélek!
Dávid!
Dávid, gyere!
Atyám, hová mész?
Nem megyek sehova.
Gyere, Dávid!
Régóta szerettem volna elmondani valamit,
de most mégsem találom a szavakat.
Dávid, gyere!
Gyere ide!
Dávid, kérlek!
Az első feleségemet alapos mérlegelés után vettem el.
Egy bölcs szövetség volt a törzseink számára.
A vérvonalam nem volt tiszta.
-Rúth nagymama miatt? -Igen.
Moábita volt.
De a feleségem tiszta volt.
Erős fiúkat szült nekem.
A fivéreidet.
Miután a feleségem meghalt, találkoztam édesanyáddal.
Ő annyira más volt!
Teljesen más volt, mint akikkel addig találkoztam.
A népünk ellenségének született.
De a lelke, a kedvessége…
még sosem láttam hasonlót.
Gyorsan elvettem.
Törvénytelenül…
de szerettem őt, Dávid.
Nem tudtam, hogy ennyire lehet szeretni valakit.
Ő is szeretett.
Anyád utolsó szavai…
Tudom.
Azt mondta, védj meg.
Nem.
Nem ezt mondta.
„Hagyd, hadd emelkedjen fel!”
Hadd emelkedjen fel!
Ezt mondta.
látomásai voltak.
Álmodott rólad, arról, hogy ki leszel.
Erőszakról álmodott, ami egyszerre szép volt és rémisztő.
Azt kérte tőlem utoljára…
hogy engedjem, hadd váljon valóra az álom.
Bocsáss meg, fiam!
Bocsáss meg!
Azért tartottalak itt,
mert te vagy az utolsó, aki megmaradt belőle.
Nem azért küldelek ki a mezőre, mert szégyellek.
Azért tartalak itt, Dávid, mert szeretlek.
Ahogy őt is.
Bocsáss meg, fiam!
Gyere!
Felpakoltam a szamarat élelemmel.
Vidd el!
Hová?
A csatatérre.
A testvéreidnek.
A pásztorok lovagja.
Nehéz idő előtt királynak lenni.
Távozzatok!
Mit keresel itt?
Tanácsot adok a szükség órájában.
Szolgállak, ahogy apádat is.
Te csak magadat szolgálod, Dóég.
És nem hiszel semmiben.
Nem az óriás a legnagyobb problémád.
A hír gyorsan terjed, ha figyelmesen hallgatsz.
Azt beszélik, hogy a Nagy Látó Júda törzséhez,
Betlehembe ment.
Nagy segítségedre lehetnék.
Ha akarod,
megkeresem és megölöm azt,
akit apád helyett felkentek.
Ha még egyszer az apámról…
Csak egy név kell.
A hiányzó darab, Jonatán.
Nincs időm játszadozni, Dóég.
Rendben.
Akkor menj! Vívd meg a csatát, amiről tudod, hogy nem nyerheted meg!
Jól jegyezd meg, edomita!
Addig nem halok meg a csatamezőn,
amíg végig nem nézem, ahogy kihuny belőled az élet.
Azt érdekes lenne látni.
Tudom az igazat.
De azt is tudom, hogy a fiad vagyok.
Szeretlek, és a végsőkig melletted vagyok.
Most pedig aludj!
És ha felébredsz, imádkozz értem!
Ne!
Jonatán!
Ne!
Isten legyen veled!
Fiam!
Szeretlek.
Én is szeretlek.
Jól van.
Együtt megyünk?
Nekem a saját utamat kell járnom.
Emlékszel az első szavaimra?
Azt mondtam: „Isten nem azt látja, amit az ember.
Ő a szívedbe lát.”
És neked olyan a szíved, akár egy oroszlánnak.
Mit csinálnak az oroszlánok?
Üvöltenek.
Emelkedj fel, fiam!
Emelkedj fel!
Meddig várjak még?
Nem akad olyan bajnok Izraelben…
aki kiállna ellenem?
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor Hegyi Júlia Anna