V MINULÝCH DÍLECH
Je to mnoho týdnů. Bál jsem se, že nepřijdete.
Společně se můžeme pomstít.
Pod jednou podmínkou. Tvůj trůn.
Ukážu ti svobodu.
O své budoucnosti nerozhoduji já.
-Jdeš někam? -Tady ničemu nepomůžu.
Pozdravy od Saulova Domu.
Goliáši!
Nech mě bojovat s jejich králem.
Pelištejci se shromáždili.
Musíme dělat to, co vždycky.
Bojovat!
Slyš Izraeli
Hospodin je náš Bůh
Hospodin
Je Jediný
Prosím, otče.
Natanaeli, víš, že král povolal všechny schopné muže.
Nejsem schopen.
Nejsem bojovník.
Otče, zemřu jako první.
Budeš mít své bratry.
Co se děje?
Otec nás posílá do války.
Války? Jaké války?
S Pelištejci.
Spojili se proti nám.
Otče, to je šílenství. Já nejdu.
-Půjdu místo něj. Pošli mě. -Půjde místo mě.
-Pošli jeho. -Nepůjde.
Proč ne? Řekl jsi každý muž.
-Ještě není muž. -Já taky ne.
Budu bojovat.
Dělej, co ti říkám. Jeď za králem. David musí zůstat se mnou.
-Natanaeli. -Ne.
Nesahej na mě.
Otče.
Otče, posíláš mě do hrobu za krále, kterým pohrdáš.
Natanaeli, pojď.
Posílám tě bojovat po boku bratrů.
Za Boha a za Izrael.
-Rozumíš? -Ano.
Běž.
Dost, bratře. Ztrapňuješ se.
Proč?
Nedělej to.
-Odpověz mi. -Dnes ne, Davide.
-Ne, když jsem poslal syny do války. -Já jsem také tvůj syn.
Tak jsem to nemyslel.
Zasloužím…
Co si podle tebe zasloužíš, Davide?
Co si zasloužíš?
Upřímnost.
Pro jednou.
Zasloužím si vědět, proč mě držíš v těchto kopcích.
Už jsem to říkal mnohokrát.
Hlubina volá hlubinu.
Neříkals to?
Hlubina volá hlubinu.
V hloubi duše vím, že jsi mi nikdy neřekl pravdu.
Neřekl.
Prosím.
-Postarej se o ovce, Davide. -Ne.
Nech mě jít!
DŮM DAVIDŮV
ÚDOLÍ ELA BITVA S PELIŠTEJCI
Den, o kterém jsem dlouho snil.
Co je to za sen?
Naše síly se sjednotily.
Uvidíme.
ÚDOLÍ ELA TÁBOR IZRAELITŮ
Třicet let.
Třicet let jsem těmto lidem sloužil, vedl je, bojoval za ně.
Unavuje mě to.
Na co myslíš, Saule?
Bilancuji.
Stěžuješ si.
Nemám na to právo?
Ne, rozhodně.
Rozhodně.
Modlím se, aby to bylo rychle, než dorazí naši nepřátelé.
Tentokrát je jich docela dost.
Kde jsou ty časy, kdy jsi mě před bitvou povzbuzoval?
Asi jsem také unavený.
Povídej, Abnere.
Řekni mi, kdo jsem.
Jsi Saul dobyvatel.
První z králů Izraele, sjednotitel kmenů.
Ne.
Řekni mi, co znamenám…
pro tebe.
Můj králi, pozvedl jsi náš lid ze strachu k jistotě.
Bez ohledu na překážky jsi nikdy nezaváhal.
Zachránil jsi mě před životem, kterému nebylo úniku.
Dal jsi mi smysl života.
Zemřu bez výčitek, pokud si to budeš přát.
Tím jsi pro mě, můj králi.
A proč jsem byl pomazán za krále?
Pro tuto chvíli.
Jaké to bylo?
To stačí.
Jsem rád, že jsi se mnou, starý příteli.
Vždycky, můj králi.
Zatím přes 75 000 Pelištějců.
Každým dnem přibývají.
Převyšují nás tři ku jedné.
To není férové, že ne?
Nežádali jsme o férovost.
Zabijeme deset jejich za každého našeho.
A já z toho mám velkou radost.
Ne.
Povstaň.
Je to kvalitní meč.
Můžu?
Můj otec ho před 20 lety vzal jednomu Pelištejci.
V prvním z otcových vítězství.
Ano, vzpomínám.
Jak se jmenuješ?
Eleazar, syn Ašerův, z Domu…
…Šimeónova.
Ano.
Přímý a přesný.
Dům Ašerův nám slouží již dlouho.
Je mi ctí bojovat po tvém boku.
Eliazare?
Čeho bychom se měli bát?
Bůh je s námi.
Přijde Samuel?
Aby požehnal bitvě jako vždy?
Pokud to Bůh chce.
Dal jsi tomu dítěti falešnou naději?
Lepší než žádná naděje.
Odvahu, bratři.
Odvahu.
Kdo se nám může postavit?
Kdo?
Můj králi, jako vždy jsme přišli bojovat.
Já a 25 000 z kmene Judova.
Nic není zapomenuto, můj králi…
ale dnes bojujeme jako jeden.
Bojujeme jako jeden.
Jako jeden.
Bratři… vzdejte hold králi!
Děkujeme ti, Bože, za mnohá požehnání.
Za tento dům, za naše jídlo, za naši rodinu.
Děkujeme ti, Pane, za všechno, co nám dáváš.
Dovol nám zůstat pokornými,
abychom ti vzdali slávu ve všem, co činíme
a důvěřovali ti každý den našeho života.
Amen.
Drahý Bože, my jsme tvé děti.
Prosíme tě o tvou moudrost, tvou sílu a o to,
abys s námi zůstal navždy.
Amen.
Samueli.
Zdravím, Davide.
Myslel jsem, že jsi v bitvě.
To samé můžu říct o tobě, že?
A přesto jsme tady.
Za úsvitu nového dne.
Vezmi mě za otcem.
Dobře, je v domě.
Rád tě vidím.
Taky tě rád vidím.
Bude lepší, když tě uvidím, až budu sedět.
Omlouvám se, Veliký.
Mohu nabídnout jen málo.
Poslal jsem královské armádě to nejlepší, co mám.
Opravdu?
Požehnej tento plod stromu určený k našemu nasycení,
když se jím posvěcujeme k tvému záměru.
Olivovník.
V zimě nám větve dávají teplo,
v létě stín a olej z olivy,
je to život sám.
Vidíte, všechno má svůj účel.
-Samueli… -Davide.
Chci bojovat.
Řekl jsem otci…
Věděli jste, že na vrcholu Nóbu před mým domem roste olivovník,
který je prý starý 1 000 let?
Rád si myslím, že pod ním odpočíval Jozue,
když vstupoval do Svaté země.
Víte, že moje žena Hila používá olivový olej,
aby si upravila vlasy?
A můžu vám říct? Naučila mě to samé.
Co myslíš? Funguje to?
Svatý Věštče, jestli se mohu zeptat, proč jsi tady?
Jsem rád, že se ptáš, synu Obédův.
Přišel jsem dokončit to, co jsem slíbil, když jsem tu byl naposledy.
Přišel jsem přinést oběť.
Odčinit hříchy tohoto domu.
Vykoupit je.
Vede je Akiš z Gatu.
Vypadá rozzlobeně.
Po tom, cos udělal jeho otci na bojišti,
se nedivím. Taky bych byl.
Vedl bys strategií, ne emocemi.
Aškelon se spojil.
Ašdod a Jurza.
Ani nevystavili vlastní vlajky.
Zbabělci.
A co Ekron?
Zdá se, že nesjednotil všech pět území.
To je dobré znamení.
Kolik jich je?
Přes 200 000.
S více koňmi a povozy, než můžeme spočítat.
To nás nikdy nezastavilo.
Měli bychom zaútočit, dokud máme převahu.
Kdy v boji s Hebrejci záleželo na početní převaze?
Musíme nejprve zlomit jejich ducha.
Bože nebes.
Bohové země.
Kde je váš král?
Pošlete mi ho, ať se mi postaví, abych ho mohl rozsekat na kousky
a nakrmit jím i vašimi bohy vrány.
Je to jen člověk, otče.
Získám zpět tyto země jeho krví.
Opravdu?
Pošlete mi svého krále,
nebo někoho mocnějšího, pokud zde v Izraeli ještě existuje.
Přivolám své bohy.
Ať váš šampión svolá toho svého,
aby naše krev rozhodla o osudu našeho lidu
a pak uvidíme, čí je mocnější.
A vítěz zotročí ty druhé až do posledního dechu!
Dnes tu stojím a vzpírám se Izraeli.
Vzpírám se vašemu Bohu.
Pošlete mi svého šampiona.
Otče, seber se.
Ne. Sundej to ze mě.
Ne.
Otče.
Proklínám tě, démone.
Táhni ode mě.
Musíš vstát. Podívej se na své muže.
Odveďte ho do stanu.
Zemřeme ve tmě a ve strachu!
Teď!
Táhni ode mě.
Najděte někoho, kdo je ochotný s ním bojovat.
Nabídnu svou dceru za ženu. Smažu jejich dluhy! Cokoliv! Jděte!
Jděte!
Kéž mé učení padá jako déšť
Moje řeč plyne jako rosa
Jako mírný déšť na jemnou trávu
A jako déšť na bylinu
A kéž země slyší
Slova mých úst, náš Bože
Samueli, proč čekáme?
Probíhá bitva.
Musím jít. Jsem připraven.
Tvoje matka tě naučila hrát, že?
Chybí ti?
Myslím, že to byla cílevědomá žena.
Na světě je jen málo věcí, které jsou silnější než tohle.
Moje matka
se v chrámu modlila tak horlivě,
že si kněží mysleli, že je opilá.
Ale ne, byl to hluboký záměr, byla to věrnost.
A to je důvod, proč tu teď jsem.
Vliv matky je větší než vliv krále,
tisíce králů.
Tak krásná.
Tohle mi ušila, když jsem se narodil,
a pak mě do toho zavinula, když mě poslali žít mezi kněze.
Byly mi dva roky.
Nosím to, abych uctil její památku.
Vypadalo to staře.
Ty…
Můžu ti něco říct?
Cokoli.
Mívám vidiny.
Víc snů, vizí, ale jsou tak skutečné.
Je to, jako by…
Jako bys byl úplně jinde?
Ano.
Na místě, kde jsem nikdy nebyl…
ale připadá mi to jako doma.
Mír přesahující chápání.
Řekni mi o tom.
Pod horami vidím řeku.
Hory tak krásné… Nikdy jsem nic podobného neviděl.
A válečníka… s taseným mečem.
Co to je za místo?
Chrání řeku.
Znám to.
Je to psáno.
Je to Jozue.
Ano.
Noc před velkou bitvou u Jericha,
Jozue narazil na postavu, válečníka s taseným mečem.
Kdo to byl?
A Jozue se toho válečníka zeptal:
„Jsi s námi?
„Nebo jsi s našimi nepřáteli?“
A válečník odpověděl: „Ani s jedněmi.“
„Jako vůdce armád Hospodina zástupů přicházím nyní.“
Muži zapomínají, když se ptají: „Je Bůh s námi?“
„Je Bůh s námi?“
Ale měli by se ptát…
„Jsme s Bohem?“
A pak se ho Jozue zeptal:
„Co požaduješ, aby tvoji služebníci udělali?“
To je ta správná otázka.
A válečník odpověděl: „Sundej si z nohou boty,
„protože stojíš na svaté zemi.“
A Jozue tak učinil, padl na tvář a modlil se
a…
možná proto před ním padly hradby Jericha.
Ale proč mám ty vize já?
Protože v tomto velkolepém plánu máš svou roli.
Jak, když jsem uvězněný na poli?
Davide, mluvíš, jako by dnešek byl včerejškem.
Jako by byly jedno a totéž.
Poslouchej.
Všechno má svůj čas,
každý záměr pod nebesy.
Tak kdy přijde můj čas?
Příliš mnoho otázek.
Zahraj mi další píseň, jestli ti to nevadí.
Jistě.
Jasně.
Dnes vám znovu učiním tuto nabídku.
Vyberte muže.
Pošlete mi ho sem.
Jestli mě porazí, staneme se vašimi otroky!
Pokud však zemře mou rukou, stanou se z vás naši otroci!
Dobře?
Uvidíme se zítra.
Kolik dní to budeme dělat?
Copak v Izraeli není žádný šampion?
Den za dnem se znovu vzpírám Izraeli!
Proč to dělají?
Bolí mě hlava.
Proto.
Devět dní a stále se mi nikdo nepostaví.
Nejste služebníci svého Boha?
Pojďte se mnou bojovat!
Pomstím se.
Má královno.
Zprávy z bitvy.
Co se děje?
Zprávy od Abnera.
Pelištejci proti nám spojili svá vojska,
asi 250 000 mužů.
Cože?
A mají obra.
Obra?
Jak to?
Matko?
Co se tam píše?
Otec je opět uvězněn v temnotě.
Horší než předtím.
Co budeme dělat?
Už se nedá nic dělat.
Vždycky je něco.
Přinejmenším se modleme.
Ke komu?
Víš ke komu.
Budu si šetřit dech.
Matko, Hašem již dříve vyslyšel naše volání.
Odpoví znovu.
To jméno už nechci nikdy slyšet.
Už toho mám dost.
Ne, my…
Musíme něco udělat.
Míkol.
Jedu za otcem.
Do bitvy? Přišla jsi o rozum?
Potřebuje mě.
Já taky.
Míkol, naši bratři jsou pryč, naše matka to vzdala.
Jsme jen my.
Tak pojeď se mnou.
Nebuď blázen.
Co zmůžeme?
Pokud bude otec při smyslech, povede je.
Porazí naše nepřátele, jako vždy.
A ty věříš, že ho přivedeš zpět?
Víš, jakým směrem je Ela?
Na sever.
Na sever?
Pojedu na sever a najdu to.
Musím.
Dobře. Pojeďme.
-Co to děláš? -Pomoz mi, prosím.
Jestli umřeš, nezbude nikdo, kdo by mě bavil.
To nemůžeme dopustit.
Děkuju.
Je to taky můj otec.
A s matkou nesouhlasím.
Vždycky je naděje.
Jdem na to.
Pojď.
Celý kmen zbabělců a zrádců.
Pozor na jazyk.
Chceš se schovat v jeskyních a nechat bratry čelit tomuto nepříteli?
To, čemu čelí, je jistá smrt.
Eliabe, co to má být?
Zabulónův kmen se rozhodl opustit naši bitvu a našeho krále.
Kolik?
Všichni.
Mají obra. My nemáme nic.
Zabulón bojuje za Boha a Bůh není s naším králem.
Ať celý Izrael ví, že se Zabulón poddal vlastnímu strachu,
a až budeme bojovat v této bitvě a zvítězíme,
budou naši synové a jejich synové vyprávět, jak jste utekli.
Pokud si jsi tak jistý vítězstvím,
proč se nepostavíš obrovi ty, synu Jišaje?
Nevyčítám jim to.
Sedět tu den co den a nic nedělat.
Umřeme hlady, než vůbec vkročíme na bojiště.
Tohle není žádná strategie.
Je to zbabělost.
Adríeli, mluvíš se svým princem.
Ano. Syn pomateného krále, dědic umírajícího odkazu.
To stačí.
Když tvůj otec nebude velet, tak já budu.
Říkám, pojďme bojovat.
Pojďme bojovat.
A i když se nám nepodaří vyhrát, alespoň zemřeme při pokusu.
Za Boha a Izrael.
Utíkej.
Schovej se ve stanu se svým otcem.
Ještě jedno slovo a bude poslední.
Ještě někdo se slovy zrady?
-Co to děláš? -Postavím se obrovi.
-Ne, to neuděláš. -Adríel má pravdu.
Někdo to musí udělat.
Ať jsem to já.
A co si myslíš, že se stane?
Bůh rozhodne.
Ta věc tě roztrhá na kusy.
Před očima našich bratří tě roztrhne vejpůl.
Není jiné cesty.
Ano, je.
Existuje.
Matka musí vědět, že jsme pryč.
Kdyby v paláci zbyli nějací pořádní jezdci,
poslala by je, ať nás zastaví, ale…
Nebo ne.
Asi se mnou ztratila trpělivost.
Utěšuj se tím, že jsi přišla o něco, co mně nikdy nenabídla.
Bojíš se?
Teď na to není čas.
Míkol.
Těžko se zapomíná.
-Ta písnička? -Ne.
David.
Opustil našeho otce.
Nechci na něj myslet.
Požehnaný buď, Jišaji, synu Obédův.
Hříchy tvého domu jsou vykoupeny krví.
Důstojná oběť.
Jak sis ji vybral?
V souladu s našimi zákony.
Řekni mi to.
Nejlepší ze stáda.
Bez poskvrny nebo vady.
-Není to snad Zákon Mojžíšův? -Ano.
Ano, jistě.
Teď jdi pryč.
Musím mluvit s tvým otcem.
Budu na východních polích.
Přidej se ke mně, až skončíš.
Naučím tě, jak být pastýřem.
Měla by to být oběť díkůvzdání.
Požehnání Nejvyššího je na tvém domě…
ale tvůj duch je těžký.
Žádná váha není tak těžká jako lež.
Není to tak, Jišaji?
Když Saul povolal tvé syny do války,
vzdal ses jich.
Když jsem si vyžádal tvé syny,
neváhal jsi je přivést
a všechny mi je nabídnout.
Všechny, až na jednoho.
Proč na něm tak lpíš?
Chráním ho před ním samotným a před hanbou této rodiny.
Jišaji, řekni pravdu.
Můj David.
David je mladý, divoký, neklidný.
Jeho srdce je jako prudký oheň.
Je tvrdohlavý, nezlomný.
Ano, to je.
A ty jsi ústy Hospodinovými.
Musíš vědět, že David nemůže být králem.
Určitě to musíš vidět.
Mám ti říct, co vidím?
Máš pravdu.
Máš pravdu, když se bojíš ohně v srdci svého syna,
protože hoří velmi žhavě,
žhavě jako Pánovo srdce.
A Bůh ho kvůli tomu miluje
a možná právě proto byl vyvolen.
Ty, člověk, stojíš Bohu v cestě.
Je to proto, že jsi zplodil syna v hříchu?
Syn Jišajův, hřích Jišajův, pomazaný, aby to všichni viděli?
Je to hanba, co tě nutí?
Ne, není.
Něco jiného.
Je to něco hlubšího
a přesto jsou to slova, která jsi nikdy nevyslovil.
Ať mě Bůh požádá o cokoli,
o cokoli jiného,
dám všechno.
Dal jsi Bohu mnoho věcí,
ale nedal jsi všechno.
Nedal jsi to, co je nejcennější.
Nenabídl jsi to nejlepší ze stáda.
Právě tyto oběti jsou nejvyšší.
To je to, co od nás Bůh žádá.
Abychom dali to, co milujeme nejvíc.
Když se ho budeš snažit zadržet…
zlomí se ti prsty.
Pošlete mi svého šampióna, jinak budete všichni pobiti.
Zbabělci! Všichni jste zbabělci!
Pamatuješ, když se Pelištejci shromáždili v Mišmaši?
Nikdo neměl odvahu.
Bratři schovaní v jeskyních.
Zaútočil jsi v noci, sám, pouze se svým zbrojnošem.
Zmátl jsi je a dezorientoval.
-Hašem nám dal toto vítězství. -Ano, ale tys to začal.
Dals nám naději.
To nejsou muži Izraele.
Lovci z Ašeru.
Nejlepší žoldáci, zabijáci z Egypta.
Zaútočíte v noci
a jestli je Bůh s vámi, zabijete toho obra ve spánku.
Zůstaneš po boku mého otce?
Zůstanu.
Udělám, co můžu.
Až do konce.
Pojď.
Co by měl udělat tvůj sluha?
Proč?
Proč mě vybíráš pro něco, co nikdy neudělám?
Kéž bych ti rozuměl.
Davide!
Davide! Pojď!
Otče, kam jedeš?
Já nikam.
Pojď, Davide.
Jsou věci, které jsem ti chtěl už dlouho říct.
Najednou nemám slov, abych je vyslovil.
Davide, pojď.
Pojď sem.
Davide, prosím.
Svou první ženu jsem si vzal z rozvahy.
Náš svazek byl prozíravý, pro její i můj kmen.
Moje pokrevní linie byla poskvrněna.
-Kvůli babičce Rút? -Ano.
Byla Moábka.
Ale moje žena byla čistá.
Porodila mi mocné syny.
Tvoje bratry.
Poté, co se obrátila v prach, jsem poznal tvou matku.
Byla tak jiná.
Opak všeho, co mě učili hledat.
Narozena jako nepřítel našeho lidu.
Přesto její duch, její vřelost…
Něco, co jsem nikdy nepoznal.
Bral jsem si ji narychlo.
Nezákonné manželství…
Ale miloval jsem ji.
S láskou, o které jsem nevěděl, že je možná.
A ona milovala mě.
Poslední slova tvé matky…
Já vím.
Ať jsem v bezpečí.
Ne.
To neřekla.
„Nech ho povstat.“
Nech ho povstat.
To byla její slova.
Tvá matka mívala vidění.
Mívala o tobě sny, čím se staneš.
Sny o násilí, krásné i děsivé.
A její poslední přání…
bylo, abych nechal ty sny splnit.
Odpusť mi, synu.
Odpusť mi.
Držel jsem tě tu,
protože jsi její poslední část, která zůstala.
Neposílám tě na pole, protože se za tebe stydím.
Držím tě tu, Davide, protože tě miluji.
Jako jsem miloval ji.
Odpusť mi, synu.
Pojď.
Naložil jsem osla jídlem a zásobami.
Musím tě k nim vzít.
Kam?
Na bitevní pole.
Za tvými bratry.
Rytíři pastýřů.
Být předčasně králem je těžké břemeno.
Nech nás.
Co tady děláš?
Nabízím radu v nouzi.
Sloužit tobě stejně, jako jsem sloužil tvému otci.
Nesloužíš nikomu jinému než sobě, Doegu.
A nevěříš v nic.
Myslím, že máš větší problém než toho obra.
Slova urazí obrovské vzdálenosti, pokud jim člověk pozorně naslouchá.
Příběhy o Velkém Věštci, který putoval ke kmeni Judovu,
do města Betléma.
Mohl bych ti být velmi užitečný.
Pokud to nařídíš,
najdu a zabiju toho,
kdo byl pomazán, aby nahradil tvého otce.
Řekni slovo o mém otci…
Potřebuji jen jméno.
Poslední část, Jonatane.
Nemám čas na tvoje hry, Doegu.
Dobře.
Tak běž. Bojuj v bitvě, o které víš, že ji nemůžeš vyhrát.
Pamatuj na má slova, Edomče.
I kdybych na tom poli zemřel,
nebude to dřív, než uvidím, jak ti z očí vyprchá život.
To bude zajímavé sledovat.
Znám pravdu, otče.
Ale také vím, že jsem tvůj syn.
Miluji tě a budu s tebou až do konce.
Teď se vyspi.
A jestli se probudíš, modli se za mě.
Ne.
Ne!
Jonatane.
Ne!
Bůh buď s tebou.
Můj synu.
Miluji tě.
Taky tě miluji.
Dobře.
Půjdeme spolu?
Musím se vydat na vlastní cestu.
Vzpomínáš si na první slova, co jsem ti řekl?
Řekl jsem: „Bůh nevidí tak, jak vidí člověk.“
„Vidí do srdce.“
A ty… máš srdce lva.
Co dělají lvi?
Řvou.
Povstaň, můj synu.
Povstaň.
Kolik dní to budeme dělat?
Copak v Izraeli není žádný šampion…
někdo, kdo se mnou bude bojovat?
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková n…