AIEMMIN TAPAHTUNUTTA…
On kulunut viikkokausia. Pelkäsin, ettette tulisi.
Saisimme kostomme yhdessä.
Yhdellä ehdolla. Valtaistuimesi.
Anna minun näyttää sinulle vapaus.
Tulevaisuuteni ei ole päätettävissäni.
Lähdetkö jonnekin? -Olen täällä hyödytön.
Terveisiä Saulin suvulta.
Goljat!
Haluan taistella heidän kuningastaan vastaan.
Filistealaiset ovat koolla.
Teemme samoin kuin aina.
Taistelemme!
Kuule, oi Israel
Herra on Jumalamme
Herra
On yksi
Minä pyydän, isä.
Netanel, kuningas kutsui kaikki asekuntoiset miehet.
En ole sellainen.
En ole soturi.
Kuolen ensimmäisenä.
Veljesi auttavat sinua.
Mitä nyt?
Isä lähettää meidät sotaan.
Ketä vastaan?
Filistealaisia.
He ovat kokoontuneet.
Tämä on hulluutta. En lähde.
Menen hänen sijastaan. -Hän lähtee.
Lähetä hänet. -En voi.
Puhuit kaikista miehistä.
Hän ei ole vielä mies. -En minäkään.
Olen valmis sotaan.
Tottele ja matkusta kuninkaan luo. Daavid jää luokseni.
Tule, Netanel. -Ei.
Älä koske minuun.
Isä.
Lähetät minut kuolemaan halveksimasi kuninkaan vuoksi.
Tulehan.
Taistelet veljiesi rinnalla.
Jumalan ja Israelin puolesta.
Ymmärrätkö? -Ymmärrän.
Mene.
Riittää, veli. Nolaat itsesi.
Miksi?
Älä.
Vastaa. -En tänään.
Lähetin juuri kaikki poikani sotaan. -Minäkin olen poikasi.
En tarkoittanut sitä.
Ansaitsen…
Mitä uskot ansaitsevasi?
Mitä ansaitset?
Rehellisyyttä.
Kerrankin.
Ansaitsen tietää, miksi pidät minut kukkuloilla.
Olen kertonut monesti.
Syvyys kutsuu syvyyttä.
Niinhän sanoit?
Syvyys kutsuu syvyyttä.
Tiedän sydämessäni, ettet ole kertonut minulle totuutta.
Ei.
Ole kiltti!
Minä pyydän.
Kaitse lampaita, Daavid. -En.
Anna minun mennä!
ELANLAAKSO TAISTELU FILISTEALAISIA VASTAAN
Olen unelmoinut tästä pitkään.
Mistä?
Voimiemme yhdistämisestä.
Saamme nähdä.
ELANLAAKSO ISRAELILAISTEN LEIRI
Kolmekymmentä vuotta.
Niin kauan olen palvellut näitä ihmisiä ja johtanut heitä taistellen.
Alan uupua.
Mitä mietit, Saul?
Pohdin asioita.
Sinä valitat.
Enkö muka saisi?
Kaikin mokomin.
Kunhan teet sen nopeasti ennen vihollistemme saapumista.
Heitä on tällä kertaa melkoisesti.
Mitä tapahtui ajoille, jolloin nostatit henkeäni ennen taistelua?
Kaipa minäkin alan uupua.
Kerro, Abner.
Kerro, kuka olen.
Olet Saul, valloittaja.
Israelin ensimmäinen kuningas ja heimojen yhdistäjä.
Ei.
Kerro, kuka olen -
sinulle.
Kuninkaani, muutit kansamme pelokkaasta itsevarmaksi.
Et epäröinyt epävarmimmillakaan hetkillä.
Pelastit minut elämältä, jota en päässyt pakoon.
Annoit minulle tarkoituksen.
Kuolisin mitään katumatta, jos se olisi tahtosi.
Sitä olet minulle, kuninkaani.
Miksi minut voideltiin kuninkaaksi?
Juuri tätä hetkeä varten.
Mitä pidit?
Kelvatkoon.
Onneksi olet kanssani, vanha ystävä.
Aina, kuninkaani.
Toistaiseksi yli 150 000 filistealaista.
Lisää saapuu joka päivä.
Meitä on kolmasosa siitä.
Ei järin reilua.
Emme pyytäneetkään reiluutta.
Tapamme kymmenen heistä yhtä omaamme kohden,
ja ainakin minulle se on nautinto.
Ei.
Nouse.
Tuo on hieno miekka.
Saanko?
Isäni otti sen filistealaiselta 20 vuotta sitten.
Isänne ensimmäisessä voitossa.
Muistan sen.
Mikä nimesi on?
Eliasar, Asserin poika. Olen…
Simeonin suvusta.
Niin.
Suora ja linjakas.
Asserin suku on palvellut meitä kauan.
On kunnia taistella rinnallanne.
Eliasar?
Miksi pelkäisimme?
Jumala on puolellamme.
Tuleeko Samuel?
Siunaamaan taistelun, kuten aina.
Jos Jumala suo.
Valoitko tuohon lapseen turhaa toivoa?
Parempi sekin kuin toivottomuus.
Rohkeutta, veljet.
Rohkeutta.
Kuka pärjäisi meille?
Kuka?
Kuninkaani, kuten aina, olemme saapuneet taistelemaan.
Minä ja 25 000 miestä Juudan heimosta.
Kaikkea ei ole unohdettu,
mutta tänään taistelemme yhdessä.
Taistelemme yhdessä.
Yhdessä.
Veljet, tässä on kuninkaamme!
Kiitämme sinua, Jumala, monista siunauksistamme.
Kiitos talostamme, ruoastamme ja perheestämme.
Kiitos, Herra, kaikesta meille antamastasi.
Anna meidän pysyä nöyrinä,
jotta ylistämme sinua kaikissa toimissamme -
ja luotamme sinuun joka elämämme päivänä.
Aamen.
Rakas Jumala, olemme lapsiasi.
Pyydämme opastustasi ja voimaasi.
Pysy aina rinnallamme.
Aamen.
Samuel.
Hei, Daavid.
Luulin, että olet sodassa.
Voisin sanoa samaa sinusta.
Silti olemme tässä -
uuden päivän koittaessa.
Vie minut isäsi luo.
Selvä. Hän on talossa.
On ilo nähdä sinut.
Niin sinutkin.
Näkemisesi on mukavampaa istualtani.
Pyydän anteeksi, profeetta.
Minulla on niukasti tarjottavaa.
Lähetin kuninkaan sotajoukoille parhaan, mitä minulla oli.
Lähetitkö?
Siunaa tämä puun hedelmä ravinnoksemme,
kun pyhitämme itsemme sillä sinua palvellaksemme.
Oliivipuu.
Talvella sen oksat tarjoavat lämpöä -
ja kesällä varjoa. Oliiviöljy taas -
on itse elämä.
Kaikella on näet tarkoituksensa.
Samuel… -Daavid.
Haluan sotaan.
Sanoin isälleni…
Tiesitkö, että Nobin huipulla kotini edustalla on oliivipuu,
jonka sanotaan olevan tuhatvuotias?
Ajattelen mielelläni, että Joosua lepäsi sen alla -
saapuessaan Pyhälle maalle.
Tiedäthän vaimoni Hilan?
Hän käyttää oliiviöljyä hiustensa hoitamiseen.
Arvaatko mitä? Hän opetti minutkin tekemään niin.
Mitä sanot? Toimiiko se?
Pyhä näkijä, jos saan kysyä, miksi tulitte?
Hyvä, että kysyit, Obedin poika.
Tulin saattamaan loppuun sen, mistä puhuin viimeksi.
Tulin uhraamaan.
Sovittamaan sukumme synnit.
Vapahtamaan teidät niistä.
Gatin Akis johtaa heitä.
Hän vaikuttaa vihaiselta.
Sen jälkeen, mitä teit hänen isälleen taistelussa,
olisin kieltämättä itsekin.
Sinä johtaisit strategisesti, et tunteidesi vallassa.
Askelon liittyy mukaan.
Asdod ja Jursa.
He eivät edes tuoneet itse lippujaan.
Pelkurit.
Entä Ekron?
Hän ei saanut kaikkia viittä aluetta taakseen.
Se on hyvä merkki.
Paljonko heitä on?
Yli 200 000.
Enemmän hevosia ja vaunuja kuin pystymme laskemaan.
Olemme pärjänneet ennenkin.
Hyökätään, kun meillä on ylivoima.
Milloin lukumäärä olisi ratkaissut heprealaisia vastaan?
Heidän henkensä on murrettava ensin.
Taivaan Jumala.
Jumalat maan päällä.
Missä kuninkaanne on?
Lähettäkää hänet vastaani, niin hakkaan hänet palasiksi -
ja syötän hänet ja jumalanne variksille.
Hän on vain ihminen, isä.
Valtaan nämä maat hänen verellään.
Onko?
Lähettäkää kuninkaanne -
tai joku häntä vahvempi, jos sellaisia Israelissa yhä on.
Kutsun jumalani rinnalleni.
Taistelijanne kutsukoon omansa,
jotta veremme saa ratkaista kansojemme kohtalon.
Sitten näemme, kenen jumala on suurempi.
Voittaja saa hävinneet orjikseen ikuisiksi ajoiksi!
Tänään seison tässä ja uhmaan Israelia.
Uhmaan jumalaanne.
Lähettäkää kaksintaistelijanne.
Isä, ryhdistäydy.
Ei. Ottakaa se pois.
Ei.
Isä!
Kirottu paha henki.
Pysy erossa minusta!
Nouse. Katso joukkojasi, isä.
Viekää hänet telttaansa.
Kuolemme pimeydessä ja pelossa!
Heti!
Pysy kaukana.
Etsikää joku, joka on valmis kaksintaisteluun.
Tarjoan tyttäreni hänelle vaimoksi. Annan velat anteeksi, mitä vain! Menkää!
Menkää!
Sateena pisaroikoon opetukseni
Kasteena valukoot sanani
Kuin vihma vihannalle
Kuin sadekuuro ruohikolle
Kuulkoon maa
Minun sanani, Jumalamme
Samuel, miksi odotamme?
Pian alkaa taistelu.
Minun on mentävä. Olen valmis.
Äitisi opetti sinut soittamaan, niinhän?
Kaipaatko häntä?
Hän oli kaiketi määrätietoinen nainen.
Harva asia tässä maailmassa on sellaista väkevämpi.
Oma äitini -
rukoili temppelissä niin kiihkeästi,
että papit luulivat häntä juopuneeksi.
Sen sijaan se oli syvää vakaumusta ja uskollisuutta.
Sen ansiosta olen tässä nyt.
Äidin vaikutusvalta on suurempi kuin kuninkaan.
Tuhannen kuninkaan.
Hyvin kaunista.
Hän ompeli tämän minulle, kun synnyin.
Hän kietoi sen ympärilleni, kun minut lähetettiin asumaan pappien luo.
Olin kaksivuotias.
Pidän tätä hänen muistokseen.
Se näyttikin vanhalta.
Mokomakin.
Saanko kertoa jotain?
Mitä tahansa.
Olen nähnyt asioita.
Unia ja näkyjä, mutta ne tuntuvat hyvin todellisilta.
Aivan kuin…
Kuin olisit jossain aivan muualla.
Niin.
En ole ollut siellä ennen,
mutta se tuntuu kodilta.
Käsittämätön rauha.
Kerro lisää.
Näen virran vuorien juurella.
Vuoret ovat hyvin kauniita. En ole ikinä nähnyt vastaavaa.
Näen soturin. Hänellä on miekka käsissään.
Mikä tämä paikka on?
Hän suojelee virtaa.
Tunnen tämän.
Niin on kirjoitettu.
Se oli Joosua.
Aivan.
Iltana ennen suurta taistelua Jerikossa -
Joosua kohtasi soturin, joka kantoi paljastettua miekkaa.
Kuka hän oli?
Joosua kysyi soturilta:
"Oletko puolellamme -
vai vihollistemme puolella?"
Soturi vastasi: "En kummankaan.
Saavun Herra Sebaotin sotajoukkojen päällikkönä."
Tämän ihmiset unohtavat. He kysyvät: "Onko Jumala puolellamme?
Onko hän rinnallamme?"
Sen sijaan heidän pitäisi kysyä:
"Olemmeko me Jumalan puolella?"
Joosua kysyi soturilta:
"Mitä tahdot palvelijoidesi tekevän?"
Se on oikea kysymys.
Soturi vastasi: "Riisu kengät jalastasi,
sillä seisot pyhällä maalla."
Joosua totteli, lankesi kasvoilleen ja palvoi,
ja…
Ehkäpä juuri siksi Jerikon muurit sortuivat hänen edessään.
Miksi niitä näkyjä näytetään minulle?
Koska toteutat osasi tässä suuressa suunnitelmassa.
Miten teen sen niityltä käsin?
Puhut kuin tämä päivä olisi eilinen.
Kuin ne olisivat sama asia.
Kuuntele.
Kaikella on määrähetkensä ja aikansa,
joka asialla taivaan alla.
Milloin aikani sitten koittaa?
Kyselet liikaa.
Soita minulle lisää, jos sopii.
Toki.
Totta kai.
Esitän tarjoukseni teille jälleen tänään.
Valitkaa mies.
Lähettäkää hänet vastaani.
Jos hän kukistaa minut, meistä tulee orjianne,
mutta jos hän kuolee käteni kautta, teistä tulee orjiamme!
No?
Tapaamme taas huomenna.
Montako päivää meidän on jatkettava tätä?
Eikö Israelista löydy kaksintaistelijaa?
Päivä toisensa jälkeen uhmaan Israelia!
Miksi he meluavat?
Päätäni särkee.
Siksi juuri.
Yhdeksän päivää, eikä kukaan suostu vastustajakseni.
Ettekö ole jumalanne palvelijoita?
Taistelkaa minua vastaan!
Saan vielä kostoni.
Kuningattareni.
Uutisia taistelusta.
Mistä on kyse?
Uutisia Abnerilta.
Filistealaiset ovat yhdistäneet voimansa.
Heitä on noin 250 000.
Mitä?
Heillä on jättiläinen.
Jättiläinenkö?
Miten?
Äiti?
Mitä siinä lukee?
Isä on taas pimeyden vallassa.
Pahemmin kuin ennen.
Mitä teemme?
Mitään ei ole tehtävissä.
Aina on jotakin.
Rukoillaan edes.
Ketä?
Tiedät kyllä, ketä.
En vaivaudu.
Äiti, HaShem on kuullut rukouksemme ennenkin.
Hän kuulee nytkin.
En halua kuulla sitä nimeä enää koskaan.
Olen kyllästynyt siihen.
Ei, me…
Meidän on tehtävä jotain.
Mikal.
Lähden isän luo.
Taisteluunko? Oletko seonnut?
Hän tarvitsee minua.
Niin minäkin.
Veljemme ovat poissa, ja äitimme on luovuttanut.
Olemme kahden.
Tule sitten mukaani.
Älä ole hölmö.
Mitä voisimme tehdä?
Jos isä on järjissään, hän johtaa joukkojaan.
Hän voittaa vihollisemme kuten aina.
Luuletko voivasi parantaa hänet?
Tiedätkö, missä Elanlaakso on?
Se on pohjoisessa.
Vai pohjoisessa?
Löydän sen ratsastamalla pohjoiseen.
Minun on pakko.
Hyvästi.
Hyvä on. Vauhtia.
Mitä teet? -Auta minua.
Jos kuolet, kukaan ei enää viihdytä minua.
Se ei käy päinsä.
Hei. Kiitos.
Hän on minunkin isäni.
Ja äiti on väärässä.
Toivoa on aina.
No niin.
Tule.
Heimo täynnä pelkureita ja pettureita.
Varo sanojasi.
Aiotteko piiloutua luoliin uskonveljienne taistellessa?
Heitä odottaa varma kuolema.
Eliab, mistä on kyse?
Sebulonin heimo vetäytyy taistelusta ja hylkää kuninkaamme.
Moniko heistä?
Kaikki.
Heillä on jättiläinen, meillä ei mitään.
Heimomme taistelee Jumalan puolesta, eikä Jumala ole kuninkaamme puolella.
Koko Israel kuulkoon, että Sebulon antoi periksi pelolleen.
Kun voitamme tämän taistelun,
jälkeläisemme kertovat tarinoissaan, kuinka pakenitte.
Jos olet noin varma voitosta,
mikset taistele jättiä vastaan itse, Iisain poika?
En voi syyttää heitä.
Istumme täällä päivästä toiseen tekemättä mitään.
Näännymme nälkään ennen kuin taistelu edes alkaa.
Tämä ei ole strategia -
vaan pelkuruutta.
Adriel, puhut prinssillesi.
Hän on mielipuolen kuninkaan poika ja hiipuvan suvun perillinen.
Riittää jo.
Ellei isäsi johda meitä, johdan itse.
Meidän pitäisi taistella.
Aivan. Taistellaan.
Ellemme voi voittaa, kuolemme edes yrittäessämme.
Jumalan ja Israelin puolesta.
Jumalan ja Israelin puolesta!
Sillä lailla. Pakene.
Piiloudu telttaasi isäsi kanssa.
Vielä sanakin, ja se jää viimeiseksesi.
Lausuuko joku muukin maanpetturuuden sanoja?
Mitä teet? -Taistelen jättiä vastaan.
Et taistele. -Adriel on oikeassa.
Jonkun on pakko.
Teen sen itse.
Mitä arvelet tapahtuvan?
Jumala päättää.
Se peto teurastaa sinut.
Hän repii sinut kahtia kansamme nähden.
Muuta keinoa ei ole!
Onpas.
On kyllä.
Äiti on jo huomannut lähtömme.
Jos palatsissa on yhä ratsumiehiä,
hän lähettää heidät peräämme, mutta…
Tai sitten ei.
Tuskin olen enää hänen suosiossaan.
Lohduttaudu sillä, että minä en ikinä ollutkaan.
Pelottaako sinua?
Nyt ei ole aikaa pelätä.
Mikal.
Vaikea unohtaa, eikö?
Tuo sävelmäkö? -Ei.
Daavid.
Hän hylkäsi isämme.
En halua ajatella häntä.
Olet siunattu, Iisai, Obedin poika.
Sukusi synnit on sovitettu verellä.
Arvokas uhrilahja.
Miten valitsit sen?
Lakiemme mukaisesti.
Kerro.
Lauman paras.
Virheetön.
Niinhän Mooseksen laki määrää? -Niin.
Aivan niin.
Mene nyt.
Minun on puhuttava isällesi.
Menen itäisille niityille.
Liity myöhemmin seuraani.
Opetan sinut paimentamaan lampaita.
Tämän kuuluisi olla kiitosuhri.
Korkein on siunannut sukuasi,
mutta henkesi on raskas.
Ei ole suurempaa taakkaa kuin valhe.
Eikö totta, Iisai?
Kun Saul kutsui poikasi sotaan,
annoit heidän mennä.
Kun minä kutsuin poikiasi,
et epäröinyt tuoda heitä eteeni -
ja tarjota heitä kaikkia.
Kaikkia paitsi yhtä.
Miksi pidät kiinni hänestä?
Suojelen häntä itseltään ja sukuamme häpeältä.
Iisai, kerro totuus.
Poikani Daavid.
Daavid on nuori, villi ja levoton.
Hänen sydämensä on kuin tulen loimu.
Hän on itsepäinen ja kesyttämätön.
Niin on.
Olette Herran profeetta.
Tiedätte varmasti, ettei Daavidista voi tulla kuningasta.
Onhan teidän ymmärrettävä se.
Kerronko, mitä näen?
Olet oikeassa.
Kammoat syystäkin tulta poikasi sydämessä,
koska se palaa hyvin kuumana -
kuten itsensä Herran tuli.
Siksi hän on Jumalalle rakas,
ja ehkä juuri sen vuoksi hänet valittiin.
Sinä, ihminen, vastustat Jumalan tahtoa.
Siksikö, että poikasi syntyi synnissä?
Etkö halua Iisain synnin hedelmää voideltavan kaikkien nähtäväksi?
Häpeäkö sinua pidättelee?
Ei suinkaan,
vaan jokin muu.
Jokin syvempi,
muttet ole koskaan puhunut siitä sanaakaan.
Jumala saa pyytää minulta -
mitä muuta tahansa.
Annan kaikkeni.
Olet antanut Herralle paljon,
muttet ole antanut kaikkeasi.
Et ole antanut arvokkainta.
Et ole tarjonnut laumasi parasta.
Tällaiset ovat uhrilahjoista suurimpia.
Tätä Jumala vaatii meiltä.
Meille rakkaimmasta luopumista.
Jos yrität tarrautua häneen,
sormesi murtuvat.
Lähettäkää kaksintaistelijanne, tai teidät kaikki surmataan.
Olette kaikki pelkureita!
Muistatko, kun filistealaiset kokoontuivat Mikmasiin?
Kaikki pelkäsivät.
Väkemme piileksi luolissa.
Hyökkäsit yöllä yksin vain kilvenkantajasi kanssa.
Saatoit vihollisen hämmennyksiin.
HaShem soi voiton meille. -Niin, mutta panit sen alulle.
Annoit toivoa.
Nuo eivät ole israelilaisia.
Asserilaisia metsästäjiä.
Palkkasotureista parhaita, salamurhaajia Egyptistä.
Hyökkäätte yöllä.
Jos Jumala suo, surmaatte jätin hänen nukkuessaan.
Pysytkö isäni vierellä?
Pysyn.
Teen kaikkeni.
Loppuun asti.
Tule.
Mitä tahdot palvelijasi tekevän?
Miksi?
Miksi valita minut mahdottomaan?
Kunpa ymmärtäisin sinua.
Daavid!
Daavid! Tule!
Isä, minne menet?
En mene minnekään.
Tule, Daavid.
On asioita, jotka olen halunnut sanoa kauan,
ja yhtäkkiä en löydä sanoja.
Daavid, tule.
Tule tänne.
Tule, Daavid.
Otin ensimmäisen vaimoni järkisyistä.
Liittomme oli viisas meidän molempien heimojen kannalta.
Sukulinjani oli tahriintunut.
Isoäitisi Ruutin takiako? -Niin.
Hän oli moabilainen.
Vaimoni sen sijaan oli puhdasverinen.
Hän synnytti mahtavia poikia.
Veljesi.
Vasta ajan jätettyä hänestä tapasin äitisi.
Hän oli hyvin erilainen.
Vastakohta kaikelle, mitä olin oppinut tavoittelemaan.
Hän oli syntyjään kansamme vihollinen,
mutta hänen henkensä ja lämpönsä…
En ollut kokenut sellaista.
Avioiduimme hätäisesti -
ja laittomasti,
mutta rakastin häntä.
Enemmän kuin tiesin edes mahdolliseksi.
Hänkin rakasti minua.
Äitisi viimeiset sanat minulle…
Tiedän.
"Suojele Daavidia."
Ei.
Hän ei sanonut niin.
"Anna hänen nousta."
Anna hänen nousta.
Niin hän sanoi.
Äitisi näki näkyjä.
Hän näki unia siitä, mitä sinusta tulisi.
Unia väkivallasta, sekä kauniita että kauhistuttavia.
Viimeisenä hän pyysi minulta,
että vapauttaisin sinut niihin uniin.
Anna anteeksi, poikani.
Anna anteeksi.
Olen pitänyt sinut täällä,
koska olet viimeinen muisto äidistäsi.
En lähetä sinua niityille, koska häpeän sinua.
Pidän sinut täällä, koska rakastan sinua.
Kuten rakastin äitiäsi.
Anna anteeksi.
Tule.
Lastasin aasin selkään ruokaa ja tarvikkeita.
Sinun on toimitettava ne.
Minne?
Taistelukentälle.
Veljillesi.
Paimenten päällikkö.
On raskas taakka nousta kuninkaaksi ennenaikaisesti.
Poistukaa.
Miksi olet täällä?
Tarjotakseni neuvoja hädän hetkellä.
Palvellakseni sinua kuten isääsikin.
Palvelet vain itseäsi, Doeg.
Etkä usko mihinkään.
Uskon, että sinulla on jättiläistä suurempi ongelma.
Sanat kiirivät kauas, jos kuuntelee tarkasti.
Tarinat näkijästä, joka matkasi Juudan heimon luo -
Betlehemin kaupunkiin.
Voisin olla sinulle suureksi avuksi.
Jos käsket niin,
etsin ja tapan sen,
joka on voideltu isäsi seuraajaksi.
Jos vielä puhut isästäni…
Tarvitsen vain nimen.
Viimeisen palasen, Jonatan.
Minulla ei ole aikaa juonillesi, Doeg.
Hyvä on.
Käy sitten taisteluun, jonka tiedät toivottomaksi.
Muista tämä, edomilainen.
Vaikka kuolisin kentällä,
sitä ennen näen elämän sammuvan silmistäsi.
Se olisikin kiintoisaa katseltavaa.
Tiedän totuuden, isä,
mutta tiedän myös, että olen poikasi.
Rakastan sinua ja pysyn tukenasi loppuun asti.
Nuku nyt.
Jos heräät, rukoile puolestani.
Ei.
Ei!
Ei.
Jonatan.
Ei!
Jumalan siunausta.
Poikani.
Rakastan sinua.
Niin minäkin sinua.
No niin.
Kuljemmeko yhdessä?
Minulla on oma matkani taitettavana.
Muistatko ensimmäiset sanani sinulle?
Sanoin: "Jumala ei näe kuten ihminen.
Hän näkee sydämeen."
Ja sinulla on leijonan sydän.
Mitä leijonat tekevät?
Ne karjuvat.
Nouse, poikani.
Nouse.
Montako päivää meidän on jatkettava tätä?
Eikö Israelista löydy kaksintaistelijaa?
Eikö kukaan taistele minua vastaan?
Tekstitys: Tero Vaaja
Luova tarkastaja Anne-Maria Rantanen ijaa?