DETTA HAR HÄNT…
Många veckor har gått. Att ni kom till slut.
Vi kan hämnas tillsammans.
På ett villkor. Er tron.
Låt mig visa er frihet.
Min framtid är inte min att bestämma.
-Ska du nånstans? -Jag gör inte gott här.
Hälsningar från Sauls hus.
Goliat!
Låt mig slåss mot deras kung.
Filistéerna har samlats.
Vi gör det vi alltid gjort.
Slåss!
Hör, Israel
Herren är vår Gud
Herren
Är en
Snälla, far.
Natanael, du vet att kungen har kallat alla dugliga män.
Jag är inte duglig.
Jag strider inte.
Far, jag kommer dö först.
Du kommer ha dina bröder.
Vad är det här?
Far skickar oss alla i krig.
Krig? Vilket krig?
Filistéerna.
De har gått ihop emot oss.
Det här är galenskap. Jag går inte.
-Jag tar hans plats. -Han tar min plats.
-Skicka honom. -Nej.
Varför inte? Du sa alla män.
-Han är inte man än. -Inte jag heller.
Om det är krig, slåss jag.
Du gör som jag säger. Res till kungen. David stannar hos mig.
-Natanael, kom. -Nej.
Låt mig vara.
Far.
Far, du skickar mig till min grav för en kung du föraktar.
Natanael, kom.
Du ska slåss med dina bröder.
För Gud och för Israel.
-Förstått? -Ja.
Gå.
Det räcker, broder. Du skämmer ut dig.
Varför?
Låt bli.
-Ge mig ett svar. -Inte idag, David.
-Jag har precis skickat mina söner i krig. -Jag är din son.
Jag menade inte så.
Jag förtjänar…
Vad är det du tror att du förtjänar, David?
Vad förtjänar du?
Ärlighet.
För en gångs skull.
Jag förtjänar att veta varför du håller mig här.
Jag har sagt det många gånger.
Djup kallar till djup.
Sa inte du det?
Djup kallar till djup.
Jag vet innerst inne att du aldrig berättat sanningen.
Nej.
Snälla.
-Sköt fåren, David. -Nej.
Låt mig gå!
ELAHDALEN SLAGET OM FILISTÉN
En dag jag drömt om länge.
Vad är det för dröm?
Att våra krafter är enade.
Vi får se.
ELAHDALEN ISRAELITERNAS LÄGER
Trettio år.
I trettio år har jag tjänat detta folk, lett dem, kämpat för dem.
Jag är trött.
Vad har ni på hjärtat, Saul?
Jag överväger.
Ni klagar.
Har jag inte rätt till det?
Nej, för all del.
För all del.
Jag ber bara att ni gör det snabbt, innan våra fiender kommer.
De är ganska många den här gången.
Var tog de där dagarna vägen då ni gav mig mod inför striden?
Jag antar att jag också har tröttnat.
Säg mig, Abner.
Säg mig vem jag är.
Ni är Saul, erövraren.
Den förste kungen att styra Israel, den som förenade stammarna.
Nej.
Säg vem jag är…
…för er.
Min kung, ni har lyft vårt folk från rädsla till trygghet.
Oavsett oddsen, vacklade ni aldrig.
Ni räddade mig från ett liv jag inte kunde undkomma.
Ni gav mig ett syfte.
Jag skulle dö utan ånger om ni ville det.
Det är vem ni är för mig, min kung.
Och varför blev jag smord till kung?
För det här ögonblicket.
Hur var det?
Det duger.
Jag är glad att ni är med mig, gamle vän.
Alltid, min kung.
Över 150 000 hittills.
Fler kommer varje dag.
Filistéerna är tre gånger så många.
Det verkar inte rättvist, eller hur?
Vi bad inte om rättvist.
Vi dödar tio av deras för en av våra.
Och jag, för min del, kommer njuta av det.
Nej.
Res dig.
Det är ett fint svärd.
Får jag?
Min far tog det från en filisté för 20 år sen.
Vid din fars första seger.
Ja, jag minns.
Vad heter ni?
Eliazar, son till Asher, från huset…
Simeon.
Ja.
Rakt och gediget.
Ashers hus har tjänat oss länge.
Det är en ära att slåss med er.
Eliazar?
Vad har vi att frukta?
Gud är med oss.
Kommer Samuel?
För att välsigna striden, som han alltid gör?
Om Gud vill det.
Gav ni just barnet falskt hopp?
Det är bättre än inget hopp alls.
Mod, bröder.
Mod.
Vem kan stå emot oss?
Vem?
Min kung, vi kommit för att slåss, som alltid.
Jag och 25 000 från Judas stam.
Allt är inte glömt, min kung…
…men idag kämpar vi som en.
Vi kämpar som en.
Som en.
Bröder… skåda kungen!
Vi tackar dig, Gud, för våra välsignelser.
För det här huset, för vår mat, för den här familjen.
Tack, Herre, för allt du ger oss.
Låt oss vara ödmjuka,
att ära dig i allt vi gör,
och att lita på dig varje dag i våra liv.
Amen.
Och käre Gud, vi är dina barn.
Vi ber om din vägledning, din styrka,
och att du alltid är med oss.
Amen.
Samuel.
Hej, David.
Är du inte vid slagfältet?
Jag kan säga detsamma om dig.
Och ändå är vi här.
Vid en ny dags gryning.
Ta mig till din far.
Visst. Han är i huset.
Det är fint att se dig.
Det är fint att se dig med.
Det blir bättre att se dig när jag sitter.
Ursäkta, du store.
Jag har inte mycket att erbjuda.
Jag skickade det bästa jag hade till kungens armé.
Gjorde du?
Välsigna denna frukt av trädet till vår näring
när vi helgar oss själva med det till ditt syfte.
Olivträdet.
På vintern ger grenarna oss värme,
på sommaren, skugga, och oljan från oliven,
är livet självt.
Ni förstår, allt har ett syfte.
-Samuel… -David.
Jag vill strida.
Jag sa till min…
Visste du att det finns ett olivträd på toppen av Nob, utanför mitt hem
som sägs vara 1 000 år gammalt?
Jag vill tro att Josua vilade under det
när han kom till det Heliga landet.
Vet du att min fru, Hila,
använder olivolja för att tämja sitt hår?
Och får jag berätta? Hon lärde mig samma sak.
Vad tycker ni? Fungerar det?
Heliga profet, om jag får fråga, varför du är här?
Jag är glad att du frågade mig, Obeds son.
Jag är här för att slutföra det jag sa när jag var med er sist.
Jag är här för att offra.
För att sona husets synder.
För att försona dem.
Akish från Gat leder dem.
Han verkar arg.
Efter vad ni gjorde mot hans far på slagfältet,
klandrar jag honom inte.
Du skulle leda med strategi, inte med känslor.
Ashkelon ansluter.
Ashdod och Yurza.
De tog inte ens sina egna flaggor.
Ynkryggar.
Och Ekron då?
Alla verkar inte ha anslutit sig.
Det är ett bra tecken.
Hur många är de?
Över 200 000.
Med fler hästar och vagnar än vi snabbt kan räkna.
Det har aldrig stoppat oss.
Vi borde gå till anfall medan vi är många.
När har överlägsna antal betytt nåt när man slåss mot hebréerna?
Vi måste ta deras självtillit först.
Gud i himlen.
Jordens gudar.
Var är er kung?
Skicka ut honom att möta mig, så jag kan hacka honom i bitar,
och mata kråkorna med honom och er gud.
Han är bara en man, far.
Jag återtar landet med hans blod.
Är han?
Skicka mig er kung,
eller någon starkare än han om han ännu finns här i Israel.
Jag kallar på mina gudar.
Låt er mästare åkalla sin,
så att vårt blod kan bestämma vårt folks öde.
Och sen får vi se vem som är störst.
Och segraren förslavar den andre, till hans sista andetag!
Som jag står här idag, trotsar jag Israel.
Jag trotsar er Gud.
Skicka mig er mästare.
Fader, samla er.
Nej. Ta bort den från mig.
Nej.
Far.
Jag förbannar dig, demon.
Bort från mig.
Upp med er. Far, se på era män.
Ta honom till tältet.
Vi kommer att dö i mörker och rädsla!
Nu!
Bort från mig.
Hitta nån som är villig att slåss mot honom.
Jag erbjuder dem min dotters hand. Avskriv deras skulder. Vad som helst! Gå!
Gå!
Som strömmande regn är min lära
Som daggen faller mina ord
Som duggregn över gräs
Lyssna, himmel, när jag talar
Må jorden höra mina ord!
Samuel, varför väntar vi?
Det är ett slag.
Jag måste gå. Jag är redo.
Din mor lärde dig att spela, eller hur?
Saknar du henne?
En kvinna med syfte, tror jag.
Det finns få saker som är mer kraftfulla än det, i den här världen.
Min egen mor,
hon bad så innerligt vid templet
att prästerna trodde att hon var full.
Men nej, det var ett djupt syfte, det var trofasthet.
Och det är anledningen till att jag är här nu.
En mors inflytande är större än en kungs,
än tusen kungars.
Så vackert.
Hon sydde den här… åt mig när jag föddes,
och sen lindade hon den runt mig när jag skickades att bo hos prästerna.
Jag var två år gammal.
Jag bär den för att hedra henne.
Ja, den ser gammal ut.
Du… Ja.
Får jag berätta nåt?
Vad som helst.
Jag har sett saker.
Fler drömmar, visioner, men de känns så verkliga.
Det är som om…
Som om du är någon annanstans?
Ja.
En plats där jag aldrig varit…
…men som känns som hemma.
Frid bortom förståelse.
Berätta.
Jag ser en å under berg.
Berg så vackra… Jag har aldrig sett något liknande förut.
Och en krigare… med draget svärd.
Vad är det här?
Som skyddar strömmen.
Jag känner till det.
Det står skrivet.
Det är Josua.
Ja.
Kvällen före den stora striden, i Jeriko,
stötte Josua på en figur, en krigare med draget svärd.
Vem var han?
Och Josua frågade krigaren:
"Tillhör du oss
eller våra fiender?"
Och krigaren svarade: "Ingendera."
"Nej, jag är anförare av Herrens här. Nu har jag kommit. "
Du förstår, män glömmer, de frågar: "Är Gud för oss?"
"Är Gud med oss?"
Men frågan de borde ställa är:
"Är vi med Gud?"
Och då frågade Josua honom:
"Herre, vad har du att säga till dina tjänare? "
Och det är rätt fråga att ställa.
Och krigaren svarade: "Ta av dig dina skor…
…du står på helig mark."
Då föll Josua ner till jorden på sitt ansikte, och tillbad
och…
…det kanske är därför Jerikos murar föll ner framför honom.
Men varför visa de här visionerna för mig?
För att din roll i den här storslagna planen är viktig.
Hur kan jag göra det här?
David, du talar som om idag är igår.
Som om de är samma sak.
Lyssna.
Allt har sin tid, det finns en tid för allt…
…som sker under himlen
Så när kommer min tid?
För många frågor.
Spela en sång till, om du inte har något emot det.
Ja.
Jag erbjuder dig det här idag igen.
Välj en man.
Skicka honom till mig.
Och om han besegrar mig, blir vi era slavar!
Men dör han för min hand, blir ni våra slavar!
Nå?
Vi ses imorgon.
Hur många dagar måste vi göra det här?
Finns det ingen mästare i Israel?
Jag trotsar Israel, återigen, dag efter dag!
Varför gör de så?
Jag har ont i huvudet.
Det är därför.
Nio dagar och ännu ingen som möter mig.
Är ni inte er Guds tjänare?
Kom och slåss mot mig!
Jag ska få min hämnd.
Min drottning.
Nyheter från slaget.
Vad? Vad är det?
Nyheter från Abner.
Filistéerna har enat sina arméer mot oss,
omkring 250 000 män.
Va?
Och de har en jätte.
En jätte?
Hur?
Mor?
Vad står det?
Far är fången i mörkret igen.
Värre än tidigare.
Vad ska vi göra?
Det finns inget kvar att göra.
Det finns alltid nåt.
Vi kan åtminstone be.
Till vem?
Ni vet till vem.
Jag ska inte slösa mina ord.
Mor, Hashem har svarat på vårt rop förut.
Han kommer att svara igen.
Jag vill aldrig höra det namnet i min närvaro igen.
Jag är trött på det.
Nej, vi…
Vi… vi måste göra något.
Mikal.
Jag ska rida till far.
Till slaget? Har du blivit tokig?
Han behöver mig.
Jag behöver dig.
Mikal, våra bröder är borta, vår mor har gett upp.
Det är bara vi.
Följ med mig då.
Var inte dum.
Vad skulle vi kunna göra?
Om far är vid sina sinnens fulla bruk, leder han dem.
Han besegrar våra fiender som han alltid gjort.
Och du tror att du kan få honom tillbaka?
Vet du vägen till Elah?
Det ligger norrut.
Norrut?
Jag rider norrut och hittar det.
Jag måste.
Adjö.
Okej. Kom igen.
-Vad gör du? -Hjälp mig bara, snälla.
Om du dör, kan ingen underhålla mig.
Ja, och det går ju inte.
Tack.
Han är min far också.
Och jag håller inte med mor.
Det finns alltid hopp.
Visst.
Kom.
En hel stam av ynkryggar och förrädare.
Tänk på vad du säger.
Tänker ni gömma er i grottor och låta era bröder möta fienden?
Vad de möter är en säker död.
Eliav, vad händer?
Zebuluns stam har valt att överge vår strid och vår kung.
Hur många?
Allihop.
De har en jätte, vi har ingenting.
Zebulun kämpar för Gud, och Gud är inte med vår kung.
Låt hela Israel veta att Zebulun har gett efter för sin egen rädsla,
och när vi utkämpar den här striden, och vinner,
kommer våra och deras söner berätta om hur ni flydde.
Om ni tror att segern är säkrad,
varför möter ni inte jätten, Jesses son?
Jag klandrar dem inte.
Att sitta här, dag efter dag, och göra ingenting.
Vi kommer svälta innan vi sätter en fot på slagfältet.
Det här är inte en strategi.
Det är feghet.
Adriel, det här är er prins ni talar med.
Ja. Son till en sinnessjuk kung, arvinge till ett döende minne.
Det räcker.
Om er far inte vill leda, så gör jag det.
Jag tycker att vi slåss.
Ja. Vi slåss.
Och även om vi inte kan vinna, dör vi åtminstone i försöket.
För Gud och Israel.
För Gud och Israel!
Just så. Fly.
Göm er i tältet med er far.
Ett ord till och det blir ert sista.
Någon mer med förräderi på läpparna?
-Vad gör ni? -Jag ska möta jätten.
-Nej. -Adriel talar sanning.
Nån måste göra det.
Låt det vara jag.
Vad tror ni kommer att hända?
Det bestämmer Gud.
Den där saken kommer att slita isär er.
Han kommer att slita er i stycken, framför alla.
Det finns inget val.
Jo, det finns det.
Det finns det.
Mamma måste veta att vi är borta nu.
Om det finns några ryttare kvar på slottet,
skulle de skickats för att stoppa oss…
Eller inte.
Jag tror att hon tappat tålamodet med mig.
Trösta dig med att du förlorat nåt hon aldrig gav mig.
Är du rädd?
Det finns inte tid för det.
Mikali.
Svårt att glömma?
-Sången? -Nej.
David.
Han övergav vår far.
Jag vill inte tänka på honom.
Välsignad är du, Jesse, Obeds son.
Ditt hus synder har sonats med blod.
En värdigt offer.
Hur valde du det?
Enligt våra lagar.
Berätta.
Det bästa i flocken.
Ett utan fläck eller lyte.
-Är det inte Moselagen? -Jo.
Jo, sannerligen.
Gå nu.
Jag måste prata med din far.
Jag är på den östra ängen.
Kom till mig när du är klar, Store.
Jag ska lära dig att bli herde.
Det borde vara ett offer för tacksägelse.
Den Högstes välsignelse är över ert hus…
…men din själ är tung.
Det finns ingen tyngd så stor som en lögn.
Stämmer inte det, Jesse?
När Saul kallade dina söner till krig,
gav du upp dem.
När jag krävde dina söner,
tvekade du inte att föra fram dem,
för att erbjuda dem alla.
Alla, utom en.
Varför håller du fast vid honom?
Jag skyddar honom från sig själv, och hans familj från skam.
Jesse, säg sanningen.
Min David.
David är ung, vild, rastlös.
Hans hjärta är som en stor eld.
Han är envis, obruten.
Ja, det är han.
Och du talar Herrens ord.
Du måste veta att David inte kan bli kung.
Det måste du väl se?
Ska jag berätta vad jag ser?
Du har rätt.
Du har rätt att frukta elden i din sons hjärta,
för den brinner väldigt starkt,
som Herrens egen.
Och han är älskad av Gud på grund av det här
och kanske är det anledningen till att han blev utvald.
Så du, en man, står i vägen för Guds vilja.
Är det för att du avlade din son i synd?
Jesses son, Jesses synd, smord för alla att se?
Är det skam som driver dig?
Nej, det är det inte.
Det är nåt annat.
Det är nåt djupare
och ändå är det ord som du aldrig har sagt.
Låt Gud be mig om vad som helst,
vad som helst annat,
så ger jag allt.
Du har gett Gud mycket,
med du har inte gett ditt allt.
Du har inte gett det som är mest dyrbart.
Du har inte erbjudit det bästa i flocken.
Det är de här uppoffringarna som är störst.
Det är det här Gud kräver av oss.
Att ge det vi älskar mest.
Försöker du hålla fast vid honom…
…kommer dina fingrar brytas.
Skicka mig er mästare, annars kommer ni alla dö.
Ynkryggar! Allihop! Ynkryggar!
Minns ni när filistéerna samlades vid Michmash?
Det fanns inget mod hos någon.
Bröder gömde sig i grottor.
Ni gick till attack på natten, ensam, med endast er vapendragare.
Ni förvirrade och desorienterade dem.
-Hashem gav oss segern. -Ja, men ni började.
Ni gav oss hopp.
De är inte Israels män.
Jägare från Asher.
De bästa yrkessoldaterna, mördare från Egypten.
Ni går till attack på natten,
och om Gud är med er, dräper ni jätten i sömnen.
Och ni stannar vid min fars sida?
Det gör jag.
Jag gör allt jag kan.
Till slutet.
Kom.
Vad vill du att din tjänare gör?
Varför?
Varför välja mig för nåt jag inte gör?
Om jag bara kunde förstå dig.
David!
David! Kom!
Far, vart ska du?
Jag ska ingenstans.
Kom, David.
Det finns saker jag har velat säga så länge
och plötsligt har jag inga ord.
David, kom.
Kom hit.
David, snälla.
Jag valde min första fru med försiktighet.
Vår förening var klok, för hennes och min stam.
Min blodslinje var förorenad.
-På grund av farmor Ruth? -Ja.
Hon var moabit.
Men min fru, hon var ren.
Hon födde mig starka söner.
Dina bröder.
Det var efter hon återvände till stoft som jag träffade din mamma.
Hon var så annorlunda.
Motsatsen till allt jag lärt mig att eftersträva.
Född som fiende till vårt folk.
Men hennes själ, hennes värme,
var nåt jag aldrig känt.
Jag tog henne i hast.
Vi gifte oss olagligt…
…men jag älskade henne.
Med en kärlek jag inte visste var möjlig.
Och hon älskade mig.
Din mors sista ord till mig…
Jag vet.
Att hålla mig säker.
Nej.
Det är inte vad hon sa.
"Låt honom resa sig."
Låt honom resa sig.
Det var hennes ord.
Din mor hade visioner.
Hon drömde om dig, om vad du skulle bli.
Drömmar om våld, både vackra och skrämmande.
Och hennes sista önskan…
…var att jag skulle släppa dig fri till de drömmarna.
Förlåt mig, min son.
Förlåt mig.
Jag har hållit dig här
för du är den sista delen av henne som finns kvar.
Jag skickar dig inte till ängarna för att jag skäms för dig.
Jag håller dig här, David, för att jag älskar dig.
Som jag älskade henne.
Förlåt mig, son.
Kom nu.
Jag har packat mat och förnödenheter på åsnan.
Du måste ta det.
Vart?
Till slagfältet.
Till dina bröder.
Herdarnas riddare.
Det är en tung börda att vara kung före ens tid.
Lämna oss.
Varför är du här?
För att erbjuda råd när ni behöver hjälp.
Att tjäna er som jag gjorde med er far.
Ni tjänar ingen annan än er själv, Doeg.
Och ni tror inte på nåt.
Jag tror att ni har större problem än den där jätten.
Ord färdas långt om man lyssnar riktigt noga.
Berättelser om den store profeten som reser till Judas stam,
i Betlehem.
Jag kan vara er till stor hjälp.
Om ni befaller mig,
ska jag jaga och döda vem det än är
som har smorts för att ersätta er far.
Tala om min far igen…
Det enda jag behöver är ett namn.
Den sista detaljen, Jonatan.
Jag har inte tid för era lekar, Doeg.
Visst.
Gå då. Utkämpa en strid ni vet att ni inte kan vinna.
Märk mina ord, edomit.
Även om jag dör på fältet,
blir det inte förrän jag ser livet rinna ur er.
Det skulle vara intressant att se.
Jag vet sanningen, far.
Men jag vet också att jag är er son.
Jag älskar er och jag är med er till slutet.
Sov nu.
Och om ni vaknar, be för mig.
Nej.
Nej!
Nej.
Jonatan.
Nej!
Gud vare med er.
Min son.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Nu så.
Går vi tillsammans?
Jag har min egen resa att göra.
Minns du de första orden jag sa till dig?
Jag sa: "Gud ser inte som människan ser.
Han ser in i hjärtat."
Och du… du har ett lejons hjärta.
Vad gör lejon?
De vrålar.
Res dig, min son.
Res dig.
Hur många dagar måste vi göra det här?
Finns det ingen mästare i Israel…
…någon som vill slåss mot mig?
Undertexter: Ania slåss mot mig?