V MINULÝCH DÍLECH
Pelištejci proti nám spojili svá vojska.
-A mají obra. -Cože?
Kde je váš král?
-Je to jen člověk, otče. -Opravdu?
Otče.
Kmen Zabulón se rozhodl opustit náš boj.
Musíme něco udělat.
-Víš, kde je Ela? -Najdu to.
Naložil jsem na osla zásoby. Potřebuji, abys je odvezl.
-Kam? -Na bojiště.
Zaútočíš v noci, zabiješ toho obra ve spánku.
ÚDOLÍ ELA OKRAJ PELIŠTEJSKÉHO TÁBORA
Odkud jsi?
Z Endoru. I když jsem tam od dětství nebyl.
Řekli mi, že z Endoru se nikdo nedostane. Jak jsi z takového místa unikl?
Naučil se zabíjet.
Vidím ohniště a kouř.
Ano, otcovský tábor. Nejsme daleko.
KMEN ZEBULÓN SE STAHUJE Z IZRAELSKÉHO TÁBORA
Je mi líto, můj princi. Zaplatili mi víc.
Jonatáne.
Na tohle jsem čekal mnoho let.
Ode dne, kdy tvůj otec zabil mého.
Merob, podívej.
Počkej. Zastav.
Ne, něco je špatně.
Něco je špatně. Jdi. Slez dolů.
Stůjte.
Počkejte. Stůjte.
Co se děje?
Co to má být?
Palte!
Běž!
Slyšíš to? Jsou obklíčeni.
Měli bychom jít. Vraťme se.
Ne. Merob, otec nás potřebuje.
Pojďme.
Proč truchlíš pro ty, co tě opustili?
Počkejte.
Jste poraženi.
Poklekneš nebo tě přinutí pokleknout.
DŮM DAVIDŮV
Joábe, už je to ostré dost.
Hej.
Hej!
Skvělé. Teď bojujeme mezi sebou.
Hladovějící muži udělají cokoli.
Už je tu zase.
Přesně na čas.
Tohle jsou hlavy zabijáků,
které jste včera večer poslali.
Jací zabijáci?
Zbabělci.
Nepostavíte se mi za bílého dne,
ale pokusíte se mě zabít, když spím.
Takhle tedy zemřete všichni.
Stejně jako váš princ.
Abnere, kde je Jonatán?
Pozor!
Dnes tu stojím a vzpírám se armádě Izraele.
Vzpírám se králi Izraele.
Vzpírám se Bohu Izraele.
Vyberte si mezi sebou mučedníka.
Nebo mi pošlete svého Hospodina.
Možná zabiju místo toho jeho.
Ledaže je zbabělec i on.
Tobě, můj příteli, vypršel čas.
Dnes se sejdu s vůdci osmi kmenů.
Přidej se ke mně, nebo zemři se Saulem.
Včera jsi bojoval dobře.
Zbytečně, ale působivě.
Tak kde je tvůj Bůh?
Nevidím z vašeho tábora stoupat obětní dým.
Opustil vás velký věštec?
Pokud ano, proč?
Chceš se mnou sdílet chléb?
Se zbabělci nejím.
Vždy jsem obdivoval tvého ducha, jonatáne.
Díky tomu jsi ale tak předvídatelný.
Takhle budeme hrát, syne Saulův.
Figurky na desce…
Nesjednotil jsem všechny čtyři pelištejské armády.
Ne. Sjednotil jsem všech pět.
Ekron je v tvém týle s ještě více obry.
Nyní jste zcela obklíčeni a já mám převahu tři ku jedné.
Pokud je pravda, co říkáš,
proč nezaútočíš?
Ze všech stran. Ukonči to.
Před staletími můj lid přišel zpoza velkého moře.
Synové králů, šlechtici, posláni dobýt Egypt a tyto země.
Posláni s božím právem, s mocí bronzu a železa,
danou nám našimi bohy.
Před pěti sty lety. Egypt přesto existuje.
-Protože váš otec… -Byl horší muž.
To máme společné.
Můj otec je král, tvůj zemřel jako pes.
Tvoji předkové byli otroky v Egyptě.
Znám to z příběhů, které napsal váš velikán.
-Mojžíš. -Ano.
Víš, kolikrát píše o tom, že tvůj lid je šťastnější než otroci?
Chtít se vrátit, aby vládli Pelištejci.
Hebrejci byli stvořeni k tomu, aby sloužili.
Přišli jste sem jako otroci a jako otroci se vrátíte.
Je to váš přirozený stav.
Z Egypta jsme odešli o své vůli.
Když se nás pokusili zastavit,
náš Bůh utopil egyptskou armádu v Rudém moři.
-Co udělal tvůj Bůh? -Tak kde je?
-Kde je Jahve? -Nevyslovujeme jeho jméno.
-Bojíte se ho? -Ano, bojíme.
A ty bys měl taky.
Vzpomínáš si,
jak jsme před lety stáli proti sobě na bitevním poli,
když můj otec připravil o hlavu toho tvého?
Pořád to vidíš? Slyšíš pořád jeho křik?
V jeho očích jsem viděl strach.
Jako ho vidím teď.
Strach maskovaný hněvem.
Tvá touha po pomstě tě činí slabým, Achiši.
Ani obr to nezmění.
Chci, aby ses podíval na východ.
Vychází slunce.
Až začne další cyklus, moje trpělivost bude u konce.
Dám rozkaz svému vojsku, aby na vás zaútočilo ze všech stran,
a neušetřím žádnou duši.
Ani ženy. Ani děti.
Ani tvou matku, ani tvé sestry.
Budou pomalu umírat mou rukou.
A celý Izrael bude truchlit, jestli vůbec nějaký Izrael zůstane.
Vrať se ke svému otci. Přesvědč ho, aby se vzdal.
Nebo ještě lépe, přesvědč ho, aby vyjel a postavil se mému velikánovi.
Aby zemřel se ctí.
Mého obra nemůžete porazit a tuto bitvu nemůžete vyhrát.
Můžete ale žít jako otroci, stejně jako v Egyptě.
A Jonatáne, pokud je tvá odpověď ne,
dávám ti své slovo,
že až tě příště uvidím, můj šíp ti probodne srdce.
Kesío.
Na slovíčko.
Vidělas mé dcery?
Nejsou v komnatách?
Tam jsem se podívala jako první.
Říkaly něco o tom, že hledají starého Levitu, Achimeleka.
Kvůli čemu?
Modlitbě. Za své příbuzné ve válce.
Modlitbě?
Modlitbě? Merob?
Doufám, že mě ušetříš dalších lží.
Ptám se znovu, kde jsou mé dcery?
Zapřísahali mě, ať to neřeknu.
Já…
Myslím, že odešly z paláce.
Kam šly?
Na bitevní pole.
Na pomoc králi ve chvíli nouze.
Na bitevní pole?
A tys nic neřekla?
Jsem zavázána sloužit princeznám.
Máš povinnost vůči mně.
-Prosím, nevyháněj mě. -Zmiz!
Zmiz mi z očí.
Pojď. Jsme blízko.
Stát! Identifikujte se.
Princezno…
Zaveďte nás ke králi.
Samozřejmě. Tudy.
Merob.
-Podívej se na ně. -Na co?
Ta beznaděj.
Hej.
Běž za otcem.
-Postarej se o něj. Dobře? Jdi. -Ano.
A co ty?
Půjdu za Abnerem a Jonatánem. Řeknu jim, co jsme viděly.
-Odveď ji ke králi. A mě k Abnerovi. -Tudy.
Dnes…
se ke mně připojíš.
Samueli?
Dnes
se ke mně připojíš v mukách.
Otče.
Ne.
Míkol.
Něco jsem ti přinesla.
Písaři by prokleli mé jméno, kdyby věděli, že jsem vzala ty pergameny.
Ale chtěla jsem ti je číst.
Jako jsme to dělali už tolikrát.
„Jsme správci velkého privilegia.“
Pamatuješ.
Toto jsou Boží slova k Mojžíšovi:
„Neděste se ani nebojte.“
„Hospodin, váš Bůh, který vás stále předchází
„sám bude za vás bojovat.
„A na poušti jste viděli, jak vás nesl,
„právě tak, jako dobrý otec
„nosí své dítě.“
Stejně jako jsi nosil mě…
On nesl tebe.
Ukáže ti cestu zpátky.
Stačí se jen podívat.
Podívej.
Probuď se.
Vrať se k němu.
Vraťte se k nám.
Probuď se.
Probuď se. Otče, prosím.
Probuď se.
Prosím. Potřebuju tě.
Probuď se, otče. Prosím.
Probuď se.
Míkol?
Jsi to opravdu ty?
Mé sladké dítě.
Bože…
Bůh povstane a zachrání nás.
Vždycky to udělá.
Má královno.
Má královno. Nemůžete tu zůstat.
Znám lidi, kteří vám mohou pomoci utéct.
Nebudu se schovávat.
Proč?
Nic tím nezískáte, když tu zůstanete.
Když jsem byla malá…
můj otec…
vzal mou rodinu do Egypta.
Už si nepamatuji proč, ale pamatuji si, že se konal velký průvod.
Ulice plné lidí. Tisíce.
Všichni chtěli vidět jednoho muže.
Faraona.
Stáli tam celé hodiny a čekali, až ho zahlédnou,
a když se konečně objevil, celý oděný do zlata,
přísahám…
zářil jako slunce.
Když jsme se ale vrátili domů,
uvědomila jsem si, že žádné takové vůdce nemáme.
Měli jsme věštce a soudce, kteří rozhodovali podle svého uvážení.
Někteří pravdiví a spravedliví.
Mnozí ne.
Všichni tvrdili, že mluví za Boha, který ke mně nikdy nepromluvil.
Ale krále,
krále…
jsem mohla vidět na vlastní oči. Tak…
Dokázala jsem si představit krále,
který by sjednotil naše kmeny.
Víš…
Ochutnala jsem ten sen.
Vytvořený z ničeho. Právě tímto domem.
A teď vidím, jak se mi rozpadá pod nohama.
Má královno.
Nech je přijít, ať můžu zemřít se svým snem.
Stůjte!
Matko.
Zavři oči…
a poslouchej pozorněji.
Nejen svýma ušima, ale svou duší.
Hlubina volá hlubinu.
A v klidu a tichu uslyšíš Boha.
Poslouchej ho. Řekne ti, kdo jsi.
Ne je.
Tuhle nabídku dávám naposledy.
Není úniku.
Není žádná naděje.
Moji bratři vás obklíčili.
-Pošlete mi svého šampiona… -Co to dělají?
…nebo budete všichni zabiti.
Dnes se vzpírám armádě Izraele.
Vzpírám se králi Izraele.
Vzpírám se Bohu Izraele.
Kdo je ten obr, který se vzpírá vojskům živého Boha?
Nikdo se mu nemůže postavit.
Proč? Je to jeden muž.
Je to bůh mezi lidmi.
Bůh je jen jeden. A bojuje na naší straně.
Davide, co tady děláš?
Kolik dní tu všichni stojíte a posloucháte ho? Kdo je to?
Jmenuje se Goliáš a slouží Achišovi, knížeti Gatu.
Nikdo z vás se mu nepostaví?
Chceš s ním bojovat?
Tady šampion. Chce bojovat s obrem.
Eliabe. Tvůj bratr.
-Abinadabe, pojď sem. Je tu David. -Můj bratr.
-Davide, proč jsi přišel? -Otec mě poslal se zásobami pro vás.
Zásoby? Vážně? Já tě znám. Přišel ses podívat na bitvu.
-Jako šakal. -Nemůžu promluvit bez pokárání?
Řekl jsem, ať zůstaneš. Kdyby to otec věděl…
Otec mě sem poslal a dal mi své požehnání.
A jestli se nikdo z vás nepostaví tomu obrovi, udělám to já.
-Dobře. Nepovzbuzujte ho. -Budu s ním bojovat.
Ano. Proč jsi s ním nebojoval? Jsi nejlepší bojovník Judy.
Davide, viděl jsi, jak je to velké?
No a? Jak můžeš zapomenout, bratře?
-Jak můžete všichni zapomenout? -Na co?
Boží velikost.
Budu s ním bojovat.
-Ne, jdeš domů. -Budu s ním bojovat. Pusťte mě.
-Jdeš domů. -Nikam nejdu.
-Syne Jišajův. -Pane veliteli.
Ne ty, Eliabe.
Muzikante, přinesl sis lyru. Dobře.
Půjdeš ke králi. Budeš pro něj hrát.
Utěšíš ho.
Joábe.
Davide, slyšels ho.
Budeš hrát králi, jestli to potřebuje. O obrovi už ani slovo.
-Jdeme. -Půjdu.
Davide.
Můj králi. Přišel ten muzikant.
Pastýři.
Jaké překvapení.
Přišels mi zahrát?
Přišel jsem bojovat.
-Promiňte. -Davide.
Králi, můj bratr umí být pošetilý a zbrklý.
-Budu bojovat s obrem. -Ať mluví.
Můj králi, budu bojovat s obrem.
Jsi jen chlapec. Nemůžeš s ním bojovat.
Váš služebník hlídal ovce svého otce po mnoho let.
Za tu dobu jsem zabil medvěda i lva.
-Davide. -To stačí.
Když na mé stádo zaútočil lev a postavil se mi,
šel jsem za ním, chytil ho za hřívu, praštil ho a zabil.
To je pravda, můj králi.
Abinadabe.
-Vždy jsem Davidovi věřil. -Můj králi.
Ten obr se rouhá Hospodinu zástupů.
Ale tentýž Pán, který mě zachránil před lvem a medvědem,
mě zachrání před rukou toho Pelištejce.
Ten netvor je válečník.
Byl pro to stvořen.
Já jsem byl stvořen pro toto, pro tuto chvíli.
Věř mi, můj králi. Zabiju ho.
Mluvíš velmi přesvědčivě.
Naplňuje mě to kuráží, kterou jsem necítil od té doby, co…
Otče…
Můj králi.
-Jdi. -Dobře.
-Králi. -Jdeme.
-Můj králi, zabiju ho. -Jdi.
-Nechte mě.
Jdi a bojuj s tím obrem.
Bojuj s ním se stejným duchem, s jakým jsi přišel sem.
Můj králi, měli bychom to probrat.
Proč? Už jsem se rozhodl.
Žádný jiný muž se dobrovolně nepřihlásil.
Jmenuji tě šampionem.
Dejte mu mé brnění.
Na bojišti by měl nosit královskou zbroj.
Jdi.
Děkuji, můj králi.
Kmen Zabulon opustil tvého otce.
Kdyby naše armády nebyly obklíčeny, následovaly by další.
Pelištejci nemají jednoho obra, ale mnoho.
Nemůžeme poslat víc mužů?
Na ochranu paláce jich tu zbývá necelá stovka.
Oheň neuhasíte přilitím kapky vody.
Pak je výsledek předem daný.
Naše armáda bude poražena.
Až padne král, padne i Izrael.
Nepřítel přijde k našim branám.
A až přijdou,
navrhuji, abychom je přivítali v pokleku a modlili se za milost.
Ne, musíme urychleně odejít.
Mám nové přátele, kteří nám mohou pomoci sjednotit se se severním kmenem
a obnovit zbytky Izraele.
Neopustím svůj domov.
Pelištejci nebudou mít slitování. To víš.
Spálí posvátné svitky a z mé matky udělají děvku.
-Bůh nás ochrání. -Jako mého otce?
Musíme odsud pryč.
Postarat se o to, aby náš trůn přežil.
Zbývající kmeny budou potřebovat někoho, kdo je povede.
Musíte mě korunovat.
-Máme krále. -Který prohrál.
Bitvu a asi i jeho hlavu.
Matko, pokud se trůnu neujmeme my, udělá to někdo jiný.
Měla jsem tě za mrtvého.
Chvíli jsem byl, matko.
Co se ti stalo?
Jeden život skončil a druhý začal. Víc nepotřebuješ vědět.
Už nemám čas zdržovat se minulostí.
Víš, že mám pravdu.
Nikdo z našich se nevrátí.
Ty a já jsme jediní z našeho rodu, kteří přežijí.
Jsme jedinou nadějí Izraele.
Budu vaším králem a vaším ochráncem.
Trpělivost, bratři, trpělivost. Zavčas se vše dozvíte.
To je šílenství.
-Kam jdeš? -Do zbrojnice.
-Potřebuju luk a šípy. -Proč?
Nechci vidět svého bratra mučeného a roztrhaného zaživa.
Dobře.
Vypadáš jako král.
Necítím se tak.
Přišla jsem ti dát tohle.
Jsou to Boží slova Jozuovi.
Před velkou bitvou
řekl: „Neboj se.“
„Buď silný a odvážný.“
Jozue.
Je to…
„Každé místo, kam šlápne tvá noha…
„Jsem ti dal.“
Ale je to shrnutí.
Došlo mi místo.
Můžeš si to vzít s sebou? Ano?
Co říkají?
Upřímně, mají strach.
Nedivím se jim.
Čemu nerozumí je,
že Bůh si vybírá nepravděpodobné věci.
Vybírá si přehlížené nádoby,
protože vidí, co je uvnitř.
A co je uvnitř tebe…
je mocnější než tisíc mečů.
Doufám, že je to pravda.
Bojíš se?
Jsem vyděšený.
Já taky.
Věřím v tebe.
Nevím proč. Prostě věřím.
Promiň. Je mi líto, že jsem odešel tak, jak jsem odešel.
Pro štěstí.
Davide.
Zabij toho obra a vrať se ke mně.
Nemůžu mít to brnění.
Musím jít tak, jak jsem.
A musím najít potok.
-Veliteli. -Přestaňte.
Jonatáne.
Jonatáne. Joabe, zaujmi mé místo.
Jsi naživu.
Jak jsi přežil?
Dej mi svou vodu.
Tady máš.
Jak jsi přežil?
Achiš si to přál.
Jeho muži a jeho obr už tolik ne.
A viděls ho?
Ano. Tváří v tvář.
Jsme obklíčeni.
Jediná cesta ven je přímo skrz.
Ledaže bychom se vzdali.
Nikdy se nevzdáme.
Tvůj otec si vybral šampiona.
Cože? Koho?
Zpátky!
To je nehoráznost! Ostuda! Abnere!
Davida…
Pastýře?
Jdu k potoku.
Vybrán jako šampion? Teď už víme, že král je opravdu šílený.
Teď k nám promluví.
Nenechá se rušit.
Už je narušený, Abnere. Ustup stranou.
Odvažuješ se tasit meč proti vůdcům Izraele?
Vyhrožuješ králi Izraele?
Buď s námi promluví, nebo ztratí právo vést.
Chceš mou korunu, Adríeli?
Zkus mi ji vzít.
Kde je ten chlapec?
Co hledáš?
Kameny.
-Kdo doopravdy jsi? -Víš, kdo jsem.
Opravdu?
Hraješ hudbu mému otci.
Teď si tě vybral za šampiona.
Proč?
Jsem jediný, kdo se nabídl.
Obdivuji tvou odvahu.
Ale já jsem toho obra viděl. Nemůžeš ho porazit.
Jsem jediný, kdo věří starým příběhům?
Komu se tato šelma vzepřela?
Nejde o velikost obra. Jde o velikost Boží.
Bůh s námi není.
Není s námi tady, kde se krčíme.
Je s námi, když se rozhodneme čelit svému strachu.
Jak to chceš udělat?
Nemáš žádné brnění. Žádný výcvik.
Máš neobyčejnou odvahu.
Který je tvůj kmen?
Juda.
Z jakého města?
Z Betléma.
Davide.
Navštívil prorok Samuel tvou rodinu?
Ano.
Davide.
Zasáhnout ho je téměř nemožné.
Ale je odkryt hned poté, co hodí kopí.
Bůh s tebou.
Došla mi trpělivost!
Proč se všichni šikujete k boji, když se mi nikdo nechce postavit?
Vyberte si muže a pošlete ho za mnou.
Kde je?
Nemůže se postavit obrovi. Je to šílenství.
Není.
Tohle je zrada. Učinil jsem rozhodnutí. Ty se mu podřídíš.
Pošlete mi muže…
Uvolněte cestu.
Zastav ho. Odvolej ho!
Ne, neudělám to.
-Tak to udělám já. -Řekl jsi, že mám zemřít za svého krále.
Jsem připraven. Jsi ty?
Všechny jsi nás zničil.
Počkej.
-Davide, prosím, nedělej to. -Pochybuješ o mně?
Ano. Je to nemožné.
V tom je mezi námi rozdíl, bratře.
Davide.
Proč se nebojíš?
Bojím se.
Vzpírám se vojsku Izraele.
Vzpírám se králi Izraele.
Vzpírám se Bohu Izraele.
Goliáši!
Uhněte!
Je prostoduchý?
Blázen, který se potuluje ve vedru?
Bože, dej mi tuto půdu.
Každý krok. Jen jeden krok.
Tohle je jejich šampion?
To je vtip.
Rasa otroků mě uráží tím klukem.
Chtěl jsem šampiona. Chtěl jsem krále.
Poslali kluka.
Možná se král opravdu zbláznil.
Jdeš proti mně s klackem?
Kdo si myslíš, že jsem? Pes?
Ať je tomu tak.
Staneš se obětí mého hněvu.
Jonatáne.
Kdes byl?
Potlačit vzpouru kvůli tomu chlapci.
Vydám tvé tělo ptactvu nebes
a zvěři země.
Pokud to dokáže, následuj mě.
Sežeň mi koně.
Přicházíš ke mně s mečem, s kopím, s oštěpem.
Já přicházím k tobě ve jménu Hospodina zástupů,
Boha izraelských vojsk, kterému ses vzepřel.
Dnes tě Hospodin vydá do mé ruky,
udeřím na tebe a připravím tě o hlavu.
Dnes vydám mrtvoly z tábora Pelištejců
ptactvu nebes a divoké zvěři země.
Aby celý svět poznal, že Bůh je v Izraeli.
Tehdy celé toto shromáždění pozná,
že Hospodin nezachraňuje mečem ani kopím,
neboť boj je Hospodinův a on vás vydá do našich rukou.
Nezasloužíš si, aby ses ke mně přiblížil.
Dej mi další.
Další.
Ne.
Vidíte? Nezasloužíš si, aby ses ke mně přiblížil.
Nenechám tě zemřít jeho rukou, bratře.
Promiň.
Achiši.
Kéž tě naplní Mojžíšova odvaha
a Samsonova síla.
Povstaň. Povstaň, Davide.
Za mou matku.
Stráže, přiveďte mi koně a zbroj.
Pojďte.
Bojujte se mnou!
Za krále!
Davide!
Za Boha a Izrael!
A Bůh řekl Jozuovi: „Buď silný a udatný.
„Veď tento lid přes Jordán do země, kterou ti ukážu.
„Nikdo ti nebude moci odporovat po všechny dny tvého života.
„Jako jsem byl s Mojžíšem, budu i s tebou.
„Nevzdám se tě ani tě neopustím.“
Držte pozice!
„Neboj se,
„neboť Hospodin, tvůj Bůh, je s tebou, kamkoli půjdeš.“
A tak tě pomazávám místo tvého otce
králem Izraele.
Do útoku!
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled Ludmila Vodičková ce