TIDLIGERE I…
Filistrene har forenet sig mod os.
-Og de har en kæmpe. -Hvad?
Hvor er jeres konge?
-Han er blot en mand, fader. -Er han?
Fader.
Zebulons stamme har valgt at svigte os i slaget.
Vi må gøre noget.
-Ved du, hvor Elah er? -Jeg finder det.
Jeg har læsset æslet med forsyninger. Tag dem med dig.
-Hvortil? -Til slagmarken.
Vi angriber om natten og dræber kæmpen i søvne.
ELAH-DALEN UDKANTEN AF FILISTERLEJREN
Hvor er du fra?
Endor. Omend jeg ikke har været der, siden jeg var barn.
Jeg har hørt, ingen forlader Endor. Hvordan lykkedes det dig at flygte?
Jeg lærte at dræbe.
Jeg ser bålpladser og røg.
Ja, fars lejr. Vi er ikke langt væk.
ZEBULONS STAMME PÅ FLUGT FRA ISRAELS LEJR
Undskyld, min prins. De betalte bedre.
Jonathan.
Jeg har ventet i mange år på dette.
Siden den dag, din far dræbte min.
Mirab, se.
Vent. Stop.
Der er noget galt.
Der er noget galt. Ned.
Holdt.
Vent. Holdt.
Hvad foregår der?
Hvad er det?
Fyr!
Løb!
Hørte du det? De er omringet.
Kom. Lad os vende om.
Nej. Far har brug for os, Mirab.
Kom så.
Hvorfor sørger du over dem, der forlod dig?
Vent.
I er besejret.
Du vil knæle eller blive tvunget til at knæle.
Jeg tror, den er skarp nok.
Hey!
Storartet. Nu kæmper vi mod hinanden.
Mænd, der sulter, vil gøre alt.
Her er han igen.
Lige til tiden.
Dette er snigmordernes hoveder.
Dem, I sendte mod mig i går aftes.
Hvilke snigmordere?
Kujoner!
I tør ikke møde mig i dagslys,
men vil dræbe mig, mens jeg sover.
Det er sådan her, I vil dø.
Ligesom din prins.
Abner, hvor er Jonathan?
Pas på!
I dag trodser jeg Israels hær.
Jeg trodser Israels konge!
Jeg trodser Israels gud.
Vælg en martyr blandt jer.
Eller send mig jeres Jahve.
Måske dræber jeg ham i stedet.
Medmindre han også er en kujon.
Du er løbet tør for tid.
I dag skal jeg møde lederne af de otte stammer.
Slut dig til mig, eller dø med Saul.
Du kæmpede godt i går.
Det var meningsløst, men imponerende.
Hvor er din gud?
Jeg ser ingen ofringsrøg fra din lejr.
Har den store seer forladt dig?
Og i så fald, hvorfor?
Vil du bryde brød?
Jeg spiser ikke med kujoner.
Jeg har altid beundret din ildhu.
Men den gør dig forudsigelig.
Sådan her ligger landet, søn af Saul.
Brikkerne på brættet…
Jeg har ikke forenet de fire filisterhære.
Nej. Jeg har forenet fem.
Ekron står nu bag jer med flere kæmper.
I er helt omringet, og min hær er tre gange større.
Hvis det, du siger, er sandt,
hvorfor så ikke angribe os?
Fra alle sider. Afslutte det.
For århundreder siden kom mit folk fra den anden side af havet.
Sønner af konger sendt for at erobre Egypten og denne jord.
Sendt med guddommelig ret med bronze og stål,
som vores guder gav os.
For fem hundrede år siden. Og dog står Egypten stadig.
-Fordi din far… -Var en ringere mand.
Det har vi til fælles.
Min far er konge. Din døde som en hund.
Dine forfædre var slaver i Egypten.
Jeg har hørt mange af din profets historier.
-Moses. -Ja.
Ved du, hvor ofte han skriver, dit folk er lykkeligere som slaver?
Og at filistre, der længes efter at vende tilbage, er skabt til at herske.
Hebræere blev skabt til at tjene.
I kom hertil som slaver, og som slaver skal I vende tilbage.
Det er jeres naturlige tilstand.
Vi forlod Egypten af egen vilje.
Da de prøvede at stoppe os,
druknede vores Gud Egyptens hær i Det Røde Hav.
-Hvad gjorde din Gud? -Hvor er han så?
-Hvor er Jahve? -Vi siger ikke hans navn.
-Frygter I ham? -Ja. Det gør vi.
Det bør du også.
Husker du for mange år siden,
da vi mødtes på slagmarken,
og min far tog din fars hoved?
Kan du stadig se det for dig? Hører du stadig hans skrig?
Jeg så frygten i hans øjne.
Ligesom jeg ser den nu.
Frygt kamufleret af raseri.
Din længsel efter hævn gør dig svag, Akish.
Det kan ingen kæmpe ændre på.
Kig mod øst, Jonathan.
Solen står op.
Når den påbegynder sin næste cyklus, er min tålmodighed opbrugt.
Så beordrer jeg min hær til at angribe jer fra alle sider,
og jeg skåner ingen.
Hverken kvinder eller børn.
Ikke din mor og ikke dine søstre.
De vil dø langsomt ved min hånd.
Og hele Israel vil sørge, hvis der er et Israel tilbage.
Tag tilbage til din far. Overbevis ham om at overgive sig.
Endnu bedre. Overbevis ham om at ride ud og møde min største kriger.
Og dø med ære.
I kan ikke besejre min kæmpe, og I kan ikke vinde dette slag.
Men I kan leve som slaver, ligesom I gjorde i Egypten.
Og Jonathan, hvis I nægter,
så lover jeg dette:
Næste gang jeg ser dig, vil min pil gennembore dit hjerte.
Kezia.
Et ord.
Har du set mine døtre?
På deres værelser?
Der ledte jeg først.
De sagde, de ledte efter den gamle levit, Akimelek.
Hvorfor?
En bøn. For deres slægtninge i krig.
En bøn?
En bøn? Mirab?
Spar mig for flere løgne.
Jeg spørger igen: Hvor er mine døtre?
Jeg svor ikke at sige det.
Jeg…
Jeg tror, de forlod paladset.
Forlod? For at tage hvorhen?
Til slagmarken.
For at hjælpe kongen i nødens stund.
Til slagmarken?
Og du sagde intet?
Min pligt er at tjene prinsesserne.
Du har en pligt over for mig.
-Vær sød ikke at smide mig ud. -Gå!
Forsvind med dig.
Kom. Vi er tæt på.
Holdt! Giv jer til kende.
Prinsesser…
Før os til kongen.
Selvfølgelig. Denne vej.
Mirab.
-Se dem. -Hvad?
Fortvivlelsen.
Hør.
Gå du til far.
-Pas på ham. Okay? -Ja.
Hvad med dig?
Jeg vil fortælle Abner og Jonathan, hvad vi så.
-Før hende til kongen, mig til Abner. -Denne vej.
I dag
tilslutter du dig mig.
Samuel?
I dag
tilslutter du mig i pinslen.
Fader.
Nej.
Mychal.
Jeg har noget til dig.
Skriverne ville forbande mit navn, hvis de vidste, jeg tog pergamenterne.
Men jeg ville læse dem for dig.
Som vi har gjort så mange gange før.
"Vi er forvaltere af store privilegier."
Husk.
Det var Guds ord til Moses.
"Vær ikke bange."
"Herren er jeres Gud, som altid går foran jer,
og som selv vil kæmpe for jer,
og i vildmarken, hvor du så, hvordan han bar dig,
som en god far…
…ville bære et barn."
Ligesom du har båret mig…
…har han båret dig.
Han vil vise dig vejen tilbage.
Du skal bare kigge.
Se.
Vågn op.
Vend tilbage til Ham.
Vend tilbage til os.
Vågn op.
Vågn op. Kom nu, far.
Vågn op.
Jeg har brug for dig.
Vågn op, far. Kom nu.
Vågn op.
Mychal?
Er det virkelig dig?
Mit søde barn.
Gud…
Gud vil rejse sig og redde os.
Det gør han altid.
Min dronning.
Min dronning. Du må ikke blive her.
Jeg kender folk, der kan hjælpe dig med at flygte.
Jeg vil ikke gemme mig.
Hvorfor?
Intet kan vindes ved at blive her.
Da jeg var en ung pige…
…bragte min far…
…min familie til Egypten.
Jeg husker ikke hvorfor, men jeg husker, der var et stort optog.
Gaderne var fyldt med folk. Tusindvis af dem.
Og de kom alle for at se én mand.
Faraoen.
Og de stod der i timevis og ventede på at få et glimt af ham,
og da han omsier dukkede op, klædt i guld…
Jeg sværger…
Han strålede som solen.
Men da vi vendte hjem,
indså jeg, at vi ikke havde den slags ledere.
Vi havde seere og dommere, der herskede, som de ville.
Nogle var sande og retfærdige.
Mange var ikke.
De hævdede at tale på vegne af en gud, der aldrig talte til mig.
Men en konge,
en konge…
Ham kunne jeg se med mine egne øjne, så…
Jeg vovede at forestille mig en konge…
…der ville forene vores stammer.
Ser du…
Jeg smagte den drøm.
Jeg virkeliggjorde den ud af ingenting. Dette hus.
Og nu ser jeg det smuldre under mine fødder.
Min dronning.
Lad dem komme, så jeg kan dø med min drøm.
Stop!
Mor.
Luk øjnene…
…og lyt godt efter.
Ikke kun med ørerne, men med sjælen.
Dybt kalder på dybt.
Og i stilheden vil du høre Gud.
Lyt til Ham. Han vil fortælle dig, hvem du er.
Ikke dem.
Jeg giver dette tilbud for sidste gang.
Der er ingen flugtvej.
Der er intet håb.
Mine brødre omringer jer.
-Send mig jeres mester… -Hvad laver de?
…ellers bliver I alle slået ihjel.
I dag trodser jeg Israels hær.
Jeg trodser Israels konge.
Jeg trodser Israels gud.
Hvem er den kæmpe, der trodser den levende Guds hære?
Ingen kan klare ham.
Han er én mand.
Han er en gud blandt mænd.
Der er én Gud, og han kæmper på vores side.
David, hvad laver du her?
Hvor mange dage har I stået her og lyttet til ham? Hvem er han?
Han hedder Goliat og tjener Akish, seren af Gat.
Og ingen vil bekæmpe ham?
Vil du kæmpe mod ham?
Her er vores mester, som vil kæmpe.
Eliab. Din bror.
-Abinadab, kom og se. David er her. -Min bror.
-David, hvorfor er du her? -Far sendte mig med forsyninger til jer.
Forsyninger? Jeg kender dig. Du kom for at se kampen.
-Som en sjakal. -Må jeg intet sige?
Jeg bad dig blive. Hvis far vidste, du er her…
Far sendte mig hertil, og han gav mig sin velsignelse.
Og hvis ingen af jer vil kæmpe mod denne kæmpe, så gør jeg det.
-Opmuntr ham ikke. -Jeg vil kæmpe mod ham.
Ja. Hvorfor har du ikke kæmpet mod ham? Du er den bedste kriger i Juda.
David, har du set størrelsen?
Hvordan kan du glemme det, broder?
-Hvordan kan I glemme det? -Glemme hvad?
Guds storhed.
Jeg vil kæmpe mod ham.
-Nej, du skal hjem. -Jeg vil kæmpe mod ham. Slip mig.
-Tag hjem. -Jeg går ingen steder.
-Søn af Isaj. -Kommandant.
Nej, ikke dig, Eliab.
Musikant, du har din lyre med.
Besøg kongen. Spil for ham.
Trøst ham.
Joab.
David, du hørte ham.
Spil for kongen, hvis det kræves. Ikke et ord mere om kæmpen.
-Kom så. -Jeg går.
David.
Min konge. Musikanten er her.
Hyrde.
Sikke en overraskelse.
Er du her for at spille for mig?
Jeg kom for at kæmpe.
-Tilgiv os. -David.
Min bror kan være tåbelig og overilet.
-Jeg vil kæmpe mod kæmpen. -Lad ham tale.
Min konge, jeg vil kæmpe mod kæmpen.
Du er blot en dreng. Du kan ikke kæmpe mod ham.
Din tjener har passet sin fars får i mange år.
I al den tid har jeg dræbt både bjørn og løve.
-David. -Det er nok.
Da en løve angreb min flok og trodsede mig,
løb jeg efter den, greb fat i dens manke, slog den og dræbte den.
Det er sandt. Det gjorde han.
Abinadab.
-Jeg tror ham. -Du hjælper ikke.
Denne kæmpe håner Herren.
Men den samme Herre, der reddede mig fra løven
og bjørnen, vil redde mig fra denne filister.
Det uhyre er en kriger.
Han er skabt til det her.
Jeg er skabt til det her, til dette øjeblik.
Tro mig, min konge. Jeg vil dræbe ham.
Du taler med stor overbevisning.
Det fylder mig med mod, jeg ikke har mærket siden…
Fader…
Min konge. Min konge.
-Gå. -Okay.
-Min konge. -Kom.
-Jeg slår ham ihjel. -Gå.
-Kom væk fra mig.
Gå ud og kæmp mod denne kæmpe.
Kæmp mod ham med den samme ånd, du bragte ind i dette lokale.
Min konge, vi bør diskutere det her.
Hvorfor? Jeg har besluttet mig.
Ingen anden har meldt sig frivilligt.
Du er vores mester.
Giv ham min rustning.
Han bør bære kongens rustning på slagmarken.
Gå.
Tak, min konge.
Zebulons stamme har forladt din far.
Flere havde fulgt trop, hvis ikke vores hære var blevet omringet.
Filistrene har ikke én kæmpe, de har mange.
Kan vi ikke sende flere mænd?
Vi har mindre end 100 tilbage til at beskytte paladset.
Man kan ikke slukke en brand med en dråbe vand.
Så er udfaldet uundgåeligt.
Vores hær vil blive besejret.
Og når kongen falder, vil Israel også falde.
Fjenden vil komme til os.
Og når de kommer,
foreslår jeg, at vi går i knæ og beder om nåde.
Nej, vi må skynde os væk.
Jeg har nye venner, der kan hjælpe os med at forenes med den nordlige stamme
Jeg vil ikke forlade mit hjem.
Filistrene viser ingen nåde. Det ved du.
De vil brænde de hellige skrifter og voldtage min mor.
-Gud vil beskytte os. -Som med min far?
Vi må væk herfra
og sikre, at vores trone overlever.
De tilbageværende stammer får brug for en leder.
Kron mig til konge.
-Vi har en konge. -Som har tabt.
Slaget og nok også sit hoved.
Moder, hvis vi ikke tager tronen, gør nogen andre det.
Jeg troede, du var død.
Det var jeg i en periode, mor.
Hvad skete der med dig?
Et liv sluttede, og et andet begyndte. Det er alt, du bør vide.
Jeg har ikke tid til at dvæle ved fortiden.
I ved, jeg taler sandt.
Ingen vil vende tilbage.
Vi to er de eneste i vores slægt, der overlever.
Vi er Israels eneste håb.
Jeg vil være jeres konge og beskytter.
Tålmodighed, mine brødre. Med tiden vil alt blive afsløret.
Det er vanvid.
-Hvor skal du hen? -Til våbenlageret.
-Jeg har brug for en bue. -Hvorfor?
Min bror skal ikke tortureres og flås levende.
Okay.
Du ligner en konge.
Sådan føles det ikke.
Jeg kom for at give dig dette.
Det er Guds ord til Josva.
Før en stor kamp
sagde han: "Vær ikke bange.
Vær stærk og modig."
Josva.
Det er…
"Alle steder med dine fodspor…
Dette har jeg givet dig."
Men det er et sammendrag.
Jeg løb tør for plads.
Kan du tage den med dig? Ja?
Hvad siger de?
De er bekymrede, ærligt talt.
Jeg bebrejder dem ikke.
Hvad de ikke forstår…
…er, at Gud vælger de usandsynlige ting.
Han vælger de oversete,
fordi han ser deres indre styrke.
Og det, som du rummer…
…er stærkere end tusind sværd.
Jeg håber, det er sandt.
Er du bange?
Skrækslagen.
Det er jeg også.
Jeg tror på dig.
Jeg ved ikke hvorfor. Det gør jeg bare.
Undskyld. Jeg er ked af, at jeg gik, som jeg gjorde.
For held.
David.
Dræb kæmpen, og kom så tilbage til mig.
Rustningen er forkert.
Jeg må gå, som jeg er.
Og jeg må finde en strøm.
-Kommandant. -Stop.
Jonathan.
Joab, tag min plads.
Du er i live.
Hvordan overlevede du?
Giv mig dit vand.
Her.
Hvordan overlevede du?
Akish ønskede det.
I modsætning til hans mænd og kæmpe.
Og du så ham?
Det gjorde jeg. Ansigt til ansigt.
Vi er omringet.
Den eneste udvej er lige igennem.
Medmindre vi overgiver os.
Vi overgiver os aldrig.
Din far valgte en mester.
Hvad? Hvem?
Tilbage! Ud!
Det her er vanvid! En skændsel! Abner!
David…
En hyrde?
Jeg går til strømmen.
Valgt som mester? Nu ved vi, kongen har mistet forstanden.
Lad os tale med ham.
Han vil ikke forstyrres.
Han er allerede forstyrret, Abner. Flyt dig.
Vover du at trække dit sværd mod Israels ledere?
Vover du at true Israels konge?
Han vil tale med os nu eller frafalde sin ret til at lede.
Vil du have min krone, Adriel?
Prøv at tage den fra mig.
Hvor er knægten?
Hvad leder du efter?
Sten.
-Hvem er du egentlig? -Du ved, hvem jeg er.
Gør jeg?
Du spiller musik for min far.
Nu vælger han dig som mester.
Hvorfor?
Jeg var den eneste frivillige.
Jeg beundrer dit mod.
Men jeg har set denne kæmpe. Du kan ikke besejre ham.
Er jeg den eneste, der tror på de gamle historier?
Som dette bæst har trodset?
Det handler ikke om kæmpens storhed. Det handler om Guds storhed.
Jeg frygter, Gud ikke er her.
Han er ikke med os, når vi skjuler os.
Han er med os, når vi vælger at se frygten i øjnene.
Hvad er din plan?
Du har ingen rustning, ingen træning.
Du har usædvanligt mod.
Hvad er din stamme?
Juda.
Fra hvilken by?
Betlehem.
David.
Besøgte profeten Samuel din familie?
Ja.
David.
Det er næsten umuligt.
Han er blottet, lige efter han kaster sit spyd.
Må Gud være med dig.
Min tålmodighed er opbrugt!
Hvorfor stiller I jer i geled, hvis ingen vil møde mig i kamp?
Vælg en mand, og send ham ned til mig.
Hvor er han?
Han kan ikke møde kæmpen i kamp. Det er vanvid.
Nej.
Det her er forræderi. Jeg har truffet mit valg. Du skal adlyde det.
Send mig en mand…
Af vejen.
Stop ham. Kald ham tilbage!
Nej, det gør jeg ikke.
-Så gør jeg det. -Du bad mig dø for min konge.
Jeg er klar. Er du?
Du har ødelagt os alle.
Vent.
-David, gør det ikke. -Tvivler du på mig?
Ja. Det er umuligt.
Det er forskellen på os, bror.
David.
Hvorfor er du ikke bange?
Jeg er bange.
Jeg trodser Israels hær.
Jeg trodser Israels konge.
Jeg trodser Israels gud.
Goliat!
Flyt jer!
Er han tosset?
Et fjols, der vandrer rundt i denne varme?
Gud, giv mig denne jord.
Hvert skridt. Bare ét skridt.
Er dét deres mester?
Det er en joke.
Slavefolket fornærmer mig med en dreng.
Jeg bad om en mester. Jeg bad om en konge.
De sender en dreng.
Måske er kongen virkelig blevet vanvittig.
Kommer du imod mig med en pind?
Hvad tror du, jeg er? En hund?
Så må det være sådan.
Du bliver offer for min vrede.
Jonathan.
Hvor har du været?
Knægten vakte næsten et oprør.
Jeg vil give dit kød til luftens fugle
og jordens dyr.
Hvis han gør dette, så følg mig.
Skaf mig en hest.
Du kommer til mig med sværd og spyd.
Men jeg kommer til dig i Herrens navn.
Israels hæres Gud, som du har trodset.
I dag vil Herren overdrage dig til mig,
og jeg vil slå dig, og jeg vil tage dit hoved fra dig.
I dag vil jeg give ligene i filistrenes lejr
til luftens fugle og jordens vilde dyr.
Så hele jorden kan se, at der er en Gud i Israel.
Så vil hele denne forsamling vide,
at Herren ikke frelser med sværd og spyd,
for kampen er Herrens, og han vil overgive jer til os.
Du fortjener ikke at nærme dig mig.
Giv mig ét til.
Ét til.
Nej.
Se? Du fortjener ikke at komme i nærheden af mig.
Jeg lader dig ikke dø ved hans hånd, bror.
Undskyld.
Akish.
Må du fyldes med Moses' mod…
…og Samsons styrke.
Rejs dig, David.
For min mor.
Vagt, hent min hest og min rustning.
Kom nu.
Kæmp med mig!
For kongen!
David!
For Gud og Israel!
Og Gud sagde til Josva: "Vær stærk og modig.
Led disse folk over Jordan til det land, jeg vil vise jer.
Ingen vil nogensinde kunne modsætte sig dig.
Som jeg var med Moses, vil jeg være med dig.
Jeg vil ikke forlade eller svigte dig."
Holdt!
"Frygt ikke,
for Herren, din Gud, er med dig, hvor end du går."
Og derfor salver jeg dig i din fars sted,
Israels konge.
Angrib!
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor Lotte Udsen fars sted,