AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL
A filiszteusok egyesült erővel jönnek.
-És van egy óriásuk. -Egy óriásuk?
Hol van a királyotok?
-Ő csak egy ember, atyám. -Valóban?
Atyám!
Zebulon törzse úgy döntött, hogy elhagyja a csatát és a királyunkat.
Tennünk kell valamit.
-Tudod, merre van Elah? -Megtalálom.
Felpakoltam a szamarat élelemmel. Vidd el!
-Hová? -A csatatérre.
Éjjel támadsz rájuk, álmában megölöd az óriást.
ELAH VÖLGYE A FILISZTEUSOK TÁBORA
Honnan jöttél?
Endorból. Bár gyerekkorom óta nem jártam ott.
Senki sem jut ki Endorból. Te hogy menekültél el onnan?
Megtanultam ölni.
Tűzrakó helyeket és füstöt látok.
Igen, atyánk tábora. Nem vagyunk messze.
ZEBULON TÖRZSE VISSZAVONULÁS AZ IZRAEL TÁBORHELYÉRŐL
Sajnálom, hercegem. Többet fizettek.
Jonatán!
Évek óta várok erre.
Mióta atyád megölte az enyémet.
Meráb, nézd!
Várj! Állj meg!
Valami nincs rendjén.
Valami baj van. Rajta! Szállj le!
Állj!
Várj! Állj!
Mi folyik itt?
Mi ez?
Tűz!
Futás!
Hallod ezt? Körülvették őket.
Menjünk haza! Forduljunk vissza!
Nem, Meráb! Atyánknak szüksége van ránk.
Menjünk!
Miért gyászolod azokat, akik elhagytak?
Várjatok!
Legyőztünk titeket.
Letérdelsz, vagy térdre kényszerítenek.
DÁVID HÁZA
Jóáb, szerintem elég éles.
Hé!
Remek. Most már egymással is harcolunk.
Az éhező emberek bármire képesek.
Megint jön az óriás.
Épp időben.
Itt van azoknak a bérgyilkosoknak az összes feje,
akiket tegnap este küldtetek hozzám.
Bérgyilkosok?
Gyávák!
Fényes nappal nem álltok ki ellenem,
de álmomban megpróbáltok megölni.
Így fogtok ti is mindannyian meghalni.
Ahogy a hercegetek.
Ábner, hol van Jonatán?
Vigyázzatok!
Itt állok, és szembeszállok Izrael hadseregével.
Szembeszállok Izrael királyával.
Szembeszállok Izrael Istenével.
Válasszatok ki egy mártírt!
Vagy küldjétek el Jahvét!
Talán őt ölöm meg inkább.
Hacsak nem gyáva ő is.
Te, barátom, kifutottál az időből.
Ma nyolc törzs vezetőjével találkozom.
Csatlakozz hozzám, vagy haljatok meg Saullal együtt!
Ügyesen küzdöttél tegnap.
Értelmetlen volt, de lenyűgöző.
Hol van az Istened?
Nem látok áldozati füstöt a táborodban.
A nagy látnok elhagyott titeket?
Ha így van, akkor miért?
Szeretnél kibékülni velem?
Nem békülök gyávákkal.
Mindig csodáltam a bátorságodat.
De ez tesz kiszámíthatóvá.
Elmondom, mi lesz most, Saul fia.
A táblán lévő bábuk…
Nem négy filiszteus sereget egyesítettem.
Nem. Hanem mind az ötöt.
Ekron mögöttetek sorakozott fel, még több óriással.
Körbevettek titeket, háromszoros túlerőben vagyok.
Ha igaz, amit mondasz,
miért nem támadtok meg?
Minden oldalról. Vess véget ennek!
Évszázadokkal ezelőtt a népem a nagy tengeren át jött ide.
Királyi sarjakat küldtek Egyiptom és ezen földek meghódítására.
Isteni hatalommal felruházva, a bronz és acél erejével,
amit isteneinktől kaptunk.
Ötszáz évvel ezelőtt történt. Egyiptom mégis megmaradt.
-Mert atyáitok… -Gyengébbek voltak.
Ez közös bennünk.
Atyám király, a tiéd kutyaként halt meg.
Az őseid rabszolgák voltak Egyiptomban.
Sok történetet hallottam, amit a prófétátok írt.
-Mózes. -Igen.
Tudod, hányszor írja, hogy a néped boldogabb rabszolgaként?
Megint erre vágytok, hogy a filiszteusok uralkodjanak felettetek.
A zsidók arra születtek, hogy szolgáljanak.
Rabszolgákként jöttetek ide, és ismét rabszolgák lesztek.
Ez a természetes számotokra.
Mi akartunk eljönni Egyiptomból.
És amikor meg akartak állítani,
az istenünk a Vörös-tengerbe fojtotta az egyiptomiakat.
-Mit tett a te Istened? -Akkor hol van?
-Hol van Jahve? -Nem mondjuk ki a nevét.
-Istenfélők vagytok? -Igen.
Neked is ezt ajánlom.
Emlékszel? Évekkel ezelőtt
szembenéztünk egymással a csatatéren,
és apám megölte az apádat.
Látod még magad előtt? Hallod még a sikolyait?
Aznap félelem volt a szemében.
Ezt látom most is.
A félelmedet a dühöddel leplezed.
A bosszúvágyad elgyengít, Ákis.
Óriás ide vagy oda.
Jonatán, nézz kelet felé!
Felkel a nap.
Amint megkezdi a következő ciklusát, a türelmem elfogy.
Parancsot adok a seregemnek, hogy minden oldalról támadjanak meg,
és senkit sem kímélek meg.
Sem a nőket, sem a gyerekeket.
Sem az anyádat, sem a húgaidat.
A kezem által halnak meg, lassan.
És egész Izrael gyászolni fog, ha egyáltalán Izraelből megmarad bármi is.
Térj vissza atyádhoz! Győzd meg, hogy adja meg magát!
Sőt! Győzd meg, hogy lovagoljon ki, és álljon ki az óriással!
Haljon meg becsülettel!
Nem győzhetitek le az óriást, és nem nyerhetitek meg a csatát.
De lehettek rabszolgák, mint Egyiptomban.
És, Jonatán, ha nemet mondasz,
úgy éljek,
ha legközelebb találkozunk, a nyilam átszúrja a szívedet.
Kezia!
Egy szóra!
Nem láttad a lányaimat?
Nincsenek a szobájukban?
Ott kerestem őket először.
Az öreg lévitát, Akimeleket keresték.
Miért?
Imádkozni akartak. A háborúban lévő családtagokért.
Imádkozni?
Meráb imádkozni akart?
Remélem, megkímélsz a további hazugságoktól.
Mondd meg, hol vannak a lányaim!
Megeskettek, hogy hallgatok.
Én…
azt hiszem, elhagyták a palotát.
Elmentek? Hová?
A csatatérre.
A királlyal vannak a szükség órájában.
A csatatéren?
És te nem szóltál?
Kötelességem szolgálni a hercegnőket.
Nekem kell engedelmeskedned.
-Kérlek, ne űzz el! Én… -Menj!
Kotródj innen!
Gyere! Már nem vagyunk messze.
Állj! Kik vagytok?
Hercegnő!
Vigyetek a királyhoz!
Természetesen. Erre!
Meráb!
-Nézz csak rájuk! -Miért?
Kétségbeesettek.
Várj!
Te menj atyánkhoz!
-Gondoskodj róla! Rendben? Menj! -Rendben.
És te?
Én Ábnerékhez megyek. Elmondom, mit láttunk.
-Őt vidd el a királyhoz! Engem Ábnerhez. -Erre!
Ma…
csatlakozol hozzám.
Sámuel!
Ma
gyötrelmek közt csatlakozol hozzám.
Atyám!
Nem.
Nem!
Mikál!
Hoztam neked valamit.
Az írnokok elátkoznának, ha megtudnák, hogy elvettem a pergameneket.
De fel akartam neked olvasni.
Ahogy korábban is tettük.
„Kiváltságosok vagyunk.”
Ne feledd!
Ezek Isten szavai Mózeshez.
„Ne félj, és ne rettegj!
„Istenetek az Úr, aki előttetek jár
„harcolni fog értetek.”
„És a pusztában is láttad, hogy úgy vitt téged Istened, az Úr,
„ahogyan fiát viszi…
az ember.”
Ahogy te vittél engem…
úgy vitt ő is téged.
Megmutatja, hogy találj vissza.
Csak figyelned kell!
Figyelj!
Ébredj!
Térj vissza hozzá!
Térj vissza hozzánk!
Ébredj fel!
Ébredj!
Ébredj fel!
Ébredj fel, atyám! Kérlek!
Ébredj fel!
Ébredj!
Kérlek! Szükségem van rád.
Ébredj fel, atyám! Kérlek!
Ébredj fel!
Mikál?
Tényleg te vagy az?
Drága gyermekem!
Istenem…
Isten felemelkedik, és megment minket.
Ahogy mindig.
Királynőm!
Királynőm! Nem maradhatsz itt!
Ismerek olyanokat, akik segítenek megszökni.
Nem fogok bujkálni.
Miért nem?
Semmit sem nyerünk vele, ha itt maradunk.
Kislánykoromban…
az apám…
elvitte a családomat Egyiptomba.
Nem emlékszem, miért, de tudom, hogy volt egy nagy felvonulás.
Az utcák tele voltak emberekkel. Több ezren voltak.
Egyvalaki miatt érkeztek oda.
A fáraó miatt.
Órákon át álltak ott, várták, hogy megpillantsák,
és amikor végre megjelent, aranyba öltözve,
esküszöm…
úgy ragyogott, mint a nap.
De amikor hazatértünk,
rájöttem, hogy nekünk nincsenek ilyen vezetőink.
Voltak látnokaink és bíráink, akik a saját kedvük szerint uralkodtak.
Voltak köztük igazak és igazságosak.
De sokan nem voltak ilyenek.
Egy olyan Isten nevében beszéltek, aki nem szólt hozzám.
De egy királyt,
egy királyt…
a saját szememmel láttam. Így hát…
elképzeltem egy királyt…
aki egyesíteni tudná a törzseinket.
Tudod…
részem volt ebben az álomban.
A semmiből teremtettem meg. Ezt a házat.
És most látom, ahogy semmivé lesz.
Királynőm!
Hadd jöjjenek értem! Hadd haljak meg!
Állj!
Anyám!
Csukd be a szemed…
és figyelj jól!
Ne csak a füleddel, de a lelkeddel is.
Örvény örvényt hív elő.
És a csendben meg fogod hallani Istent.
Hallgass rá! Ő megmondja, ki vagy.
Nem ők.
Utoljára teszek ajánlatot.
Nincs menekvés.
Nincs remény.
A fivéreim körbevesznek titeket.
-Küldjétek ide a legjobb embereteket… -Mit csinálnak?
…vagy mindnyájan meghaltok!
Ma szembeszállok Izrael hadseregével.
Szembeszállok Izrael királyával.
Szembeszállok Izrael Istenével.
Ki ez az óriás, aki szembeszáll az élő Istennel?
Senki sem küzdhet meg vele.
Miért? Csak egy ember.
Isten az emberek között.
Egy Isten van. És ő velünk harcol.
Dávid, te mit keresel itt?
Mióta hallgatjátok őt? Ki ez az alak?
Góliátnak hívják. Ákis, Gát királyának a szolgája.
És nem álltok ki vele?
Te igen?
Itt van az emberünk! Megküzd az óriással.
Eliáb! A testvéred.
-Abinádáb, gyere! Itt van Dávid. -Az öcsém!
-Dávid, minek jöttél ide? -Atyánk küldött élelemmel.
Élelemmel? Valóban? Ismerlek. A csatát akarod látni.
-Sakál vagy. -Mindig letorkoltok.
Otthon kéne lenned! Ha atyánk megtudná…
Atyánk küldött ide, áldását adta rám.
És ha egyikőtök sem harcol az óriás ellen, akkor én fogok.
-Jól van. Ne bátorítsátok! -Kiállok ellene.
Igen. Te miért nem álltál ki vele? Júda legjobb harcosa.
Láttad, mekkora az a szörnyeteg?
Na és? Hogy felejthetted el, testvérem?
-Hogy felejthettétek el? -Mit?
Isten nagyságát.
Megküzdök vele.
-Nem, Dávid, te hazamész. -Megküzdök vele.
-Hazamész. -Nem megyek.
-Isai fia! -Parancsnok!
Nem te, Eliáb.
Muzsikus fiú! Elhoztad a lantodat. Jól van.
Elmész a királyhoz. Játszol neki.
Megvigasztalod.
Joáv!
Dávid, hallottad.
A királynak játszol, ha szüksége van rá. Egy szót se az óriásról!
-Menjünk! -Megyek.
Dávid!
Királyom! Itt van a muzsikus fiú.
Pásztor!
Micsoda meglepetés!
Azért jöttél, hogy játssz?
Harcolni jöttem.
-Bocsáss meg! -Dávid!
Az öcsém néha badarságokat beszél.
-Megküzdök vele. -Hadd beszéljen!
Királyom! Megküzdök az óriással.
Egy egyszerű fiú vagy. Nem állhatsz ki ellene.
A szolgád évek óta vigyáz az apja birkáira.
Ez idő alatt megöltem egy medvét és egy oroszlánt is.
-Dávid! -Elég!
Egy oroszlán megtámadta a nyájamat, és ellenem fordult.
Én utánamentem, megragadtam a sörényénél fogva, és megöltem.
Igazat mond, királyom.
Abinádáb!
-Mindig hittem Dávidnak. -Nem segítesz.
Ez az óriás a Seregek Urát gyalázza.
De az Úr, aki megmentett az oroszlántól
és a medvétől, megment ettől a filiszteustól is.
Az a szörnyeteg egy harcos.
Erre született.
Én pedig erre születtem. Erre a pillanatra.
Bízz bennem, királyom! Megölöm az óriást.
Meggyőzően szól.
Olyan bátorsággal tölt el, amit nem éreztem, mióta…
Atyám!
Királyom!
-Menj! -Rendben.
-Uram! -Menjünk!
-Királyom, megölöm! -Menj!
-Hagyjatok!
Menj, és küzdj meg az óriással!
Küzdj meg vele ugyanazzal a tűzzel, ami idehozott hozzám!
Királyom, ezt meg kell vitatnunk.
Miért? Már eldöntöttem.
Senki más nem jelentkezett a feladatra.
Te állsz ki ellene.
Adjátok neki a páncélomat!
Viselje a király páncélját a csatamezőn!
Menj!
Köszönöm, uram.
Zebulon törzse elhagyta az apádat.
Többen is elpártoltak volna tőle, ha nem kerítik be a seregeinket.
A filiszteusoknak nemcsak egy óriása van, hanem több is.
Nem küldünk több katonát?
Alig százan maradtak itt, hogy megvédjék a palotát.
Egy csepp vízzel nem lehet eloltani a tüzet.
Akkor ez eldőlt.
A seregünket legyőzik.
És ha a király elesik, Izrael is elesik.
Az ellenség a kapuinkhoz jön.
És mire ideérnek,
azt javaslom, várjuk őket térden állva, és könyörögjünk kegyelemért.
Nem, sietve kell távoznunk.
Az új barátaim segítenek szövetséget kötni az északi törzzsel,
hogy újjáépítsük Izrael romjait.
Nem hagyom el az otthonomat.
A filiszteusok nem kegyelmeznek. Ezt te is tudod.
Elégetik a tekercseidet, meggyalázzák anyámat.
-Isten megóv minket. -Ahogy apámat?
El kell mennünk innen.
Az uralmunknak fenn kell maradnia.
A megmaradt törzseknek kell valaki, aki vezeti őket.
Koronázz meg engem!
-Van királyunk. -Aki veszített.
A csatát és a fejét is elvesztette.
Anyám, ha én nem ülök trónra, valaki más fog.
Azt hittem, meghaltál.
Egy ideig így volt, anyám.
Mi történt veled?
Egy új élet kezdődött. Elég ennyit tudnod.
Nincs több időm, hogy a múlton siránkozzak.
Tudod, hogy igazat mondok.
Nem tér vissza senki.
Csak mi ketten maradtunk életben a családból.
Mi vagyunk Izrael egyetlen reménysége.
Én leszek a királyod és a védelmeződ.
Türelem, testvéreim, türelem! Idővel minden kiderül majd.
Ez őrültség!
-Hová mész? -A fegyvertárba.
-Íjért és nyilakért. -Miért?
Nem hagyom, hogy az öcsémet elevenen megkínozzák.
Jól van.
Királynak tűnsz.
Nem érzem úgy.
Ezt neked hoztam.
Isten szavai Józsuéhoz…
Egy nagy csata idején
azt mondta: „Ne félj!"
„Légy erős és bátor!”
Józsué!
Így szól…
„Minden helyet, amelyet talpatok ér…
„nektek adok.”
Lerövidítettem.
Nem volt több hely.
Magaddal vinnéd? Megteszed?
Mit mondanak?
Őszintén szólva aggódnak.
Nem hibáztatom őket.
Nem értik…
hogy Isten meglepő dolgokat választ.
Azokat választja ki, akikre nem is gondolnánk,
mert ő látja, mi rejlik bennük.
És ami benned rejlik…
az erősebb ezer kardnál.
Remélem, így van.
Félsz?
Rettegek.
Én is.
Hiszek benned.
Nem tudom, miért. De hiszek.
Sajnálom! Bocsáss meg, hogy csak úgy elmentem.
A jó szerencséért.
Dávid!
Megölöd azt az óriást, és visszajössz hozzám.
Nem viselhetem ezt a páncélt.
Enélkül kell mennem.
Keresnem kell egy patakot.
-Parancsnok! -Állj!
Jonatán!
Jonatán! Jóáb! Vedd át a helyem!
Hát élsz!
Hogy élted túl?
Adj vizet!
Tessék!
Hogy maradtál életben?
Ákis így akarta.
Az emberei és az óriása kevésbé.
És láttad őt?
Igen. Szemtől szemben.
Körbevettek minket.
Szembe kell néznünk vele.
Vagy megadjuk magunkat.
Sosem adjuk fel.
Atyád kiválasztott egy harcost.
Hogyan? Kit?
Vissza! Kifelé! Vissza!
Ez felháborító! Szégyen! Ábner!
Dávid!
A pásztort?
Elmegyek a patakhoz.
Őt választotta ki? Most már bizonyos, hogy a király megőrült.
Azonnal beszélnie kell velünk.
Nem fogjuk zavarni.
Már így is zavart, Ábner. Állj félre!
Kardot mersz rántani Izrael vezetői ellen?
Hogy mered megfenyegetni Izrael királyát?
A király vagy beszél velünk, vagy nem vezethet minket.
A koronámat akarod, Adriel?
Próbáld elvenni tőlem!
Hol van az a fiú?
Mit keresel?
Köveket.
-Ki vagy te valójában? -Tudod, ki vagyok.
Valóban?
Atyámnak muzsikálsz.
És kiállsz az óriás ellen.
Miért?
Csak én jelentkeztem.
Csodálom a bátorságod.
De láttam az óriást. Nem tudod legyőzni.
Csak én hiszek a régi történetekben?
Kit hívott ki a szörnyeteg?
Nem az óriás mérete számít. Hanem Isten nagysága.
Félek, Isten nincs itt.
Nincs velünk, mert gyáván meghúzódunk.
Akkor van velünk, amikor szembenézünk a félelmeinkkel.
Hogy küzdesz meg vele?
Nincs páncélod. Nem vagy harcedzett.
Szokatlan a bátorságod.
Melyik törzsből jöttél?
Júda törzséből.
Melyik városból?
Betlehemből.
Dávid!
Sámuel próféta járt nálatok?
Igen.
Dávid!
Szinte lehetetlen eltalálni.
De védtelen lesz, ha eldobta a lándzsát.
Az Úr legyen veled!
Fogytán a türelmem!
Miért szálltatok harcba, ha senki sem áll ki velem?
Válasszatok valakit! Küldjétek ide!
Hol van?
Nem tud kiállni az óriással. Ez őrültség!
Nem.
Ez árulás. Döntöttem. Te pedig engedelmeskedni fogsz.
Küldjetek egy embert…
El az útból!
Állítsd meg! Hívd vissza!
Nem. Nem fogom visszahívni.
-Majd én. -Azt mondtad, haljak meg a királyért.
Én megtenném. És te?
Mindannyiunkat elpusztítottál.
Várj!
-Dávid, kérlek, ne tedd ezt! -Kételkedsz bennem?
Igen. Lehetetlenség.
Ez a különbség köztünk.
Dávid!
Te miért nem félsz?
Én is félek.
Szembeszállok Izrael Istenével.
Szembeszállok Izrael királyával.
Szembeszállok Izrael Istenével.
Góliát!
El az útból!
Megőrült ez a fiú?
Egy bolond, aki itt bolyong, ebben a hőségben?
Istenem, adj erőt!
Minden lépéshez. Egy lépéshez.
Ő a legjobb harcosotok?
Biztosan csak tréfáltok.
A rabszolgafaj megaláz egy fiúval.
Egy harcost kértem. Egy királyt.
Egy fiút küldtek ide.
Talán a király tényleg megőrült.
Bottal támadsz ellenem?
Minek nézel te engem? Egy kutyának?
Hát legyen!
A haragom áldozata leszel.
Jonatán!
Merre jártál?
Elfojtottam egy lázadást.
Átadom a testedet az ég madarainak
és a föld vadállatainak.
Ha támad, tegyétek azt, amit én!
Hozz egy lovat!
Karddal, lándzsával, gerellyel támadsz ellenem.
De én a Seregek Urának,
Izrael serege urának nevében jöttem. Őt hívtad ki.
Ma az Úr a kezembe ad téged,
és én lesújtok rád, és a fejedet veszem.
Ma a filiszteusok holttesteit az ég madarainak
és a föld vadállatainak adom.
Hogy az egész földön megtudják, hogy Isten Izraelben él.
Akkor mindenki megtudja,
hogy az Úr nem karddal és lándzsával ment meg.
Mert a csatát az Úr vezeti, és ő a mi kezünkbe ad titeket.
Nem vagy méltó arra, hogy a közelembe jöjj!
Adj még egyet!
Még egyet!
Ne!
Látod? Nem vagy méltó arra, hogy a közelembe jöjj.
Nem hagyom, hogy a keze által halj meg!
Sajnálom!
Ákis!
Töltsön el Mózes bátorsága…
és Sámson ereje!
Kelj fel! Kelj fel, Dávid!
Ezt anyámért kapod!
Katona, hozd ide a lovamat és a páncélomat!
Gyerünk!
Harcoljatok velem!
A királyért!
Dávid!
Istenért és Izraelért!
Isten azt mondta Józsuénak: „Légy erős és bátor!
„Kelj át itt a Jordánon arra a földre, amelyet én adok.
„Senki sem állhat ellened egész életedben.”
„Veled leszek, ahogy Mózessel is vele voltam.
„Nem maradok el tőled, nem hagylak el.”
Állj!
„Ne félj!
„Mert veled van Istened, az Úr, mindenütt, amerre csak jársz.”
Így hát felkenlek téged atyád nevében
Izrael királyának.
Támadás!
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor Hegyi Júlia Anna