DETTA HAR HÄNT…
Filistéerna har enat sina arméer mot oss.
-Och de har en jätte. -Vad?
Var är er kung?
-Han är bara en man, far. -Är han?
Far.
Zebuluns stam har valt att överge vår strid.
Vi måste göra något.
-Vet du vägen till Elah? -Och jag hittar den.
Jag har packat förnödenheter på åsnan. Du måste ta dem.
-Vart? -Till slagfältet.
Ni går till attack på natten, dräper jätten i sömnen.
ELAHDALEN UTKANTEN AV FILISTÉERNAS LÄGER
Var kommer du ifrån?
Endor. Men jag har inte varit där sedan jag var barn.
Jag har fått höra att ingen lämnar Endor. Hur flydde du från en sån plats?
Jag lärde mig döda.
Jag ser eldgropar och rök.
Ja, fars läger. Vi är inte långt borta.
ZEBULUNS STAM LÄMNAR ISRAELS LÄGER
Jag är ledsen, min prins. De betalade mig mer.
Jonatan.
Jag har väntat i många år på det här.
Sedan dagen då er far dödade min.
Mirab, titta.
Vänta. Stanna.
Nej, något är fel.
Något är fel. Sitt av.
Halt.
Vänta. Halt.
Vad händer?
Vad är det där?
Eld!
Spring!
Hör du det? De är omringade.
Vi borde gå hem. Vi vänder om.
Nej, Mirab, far behöver oss.
Kom.
Varför sörjer ni dem som övergav er?
Vänta.
Ni är besegrad.
Ni knäböjer eller tvingas att knäböja.
Joab, den är säkert vass nog.
Hallå.
Hallå!
Bra. Nu slåss vi mot varandra.
Svältande män gör vad som helst.
Här kommer han igen.
Precis i tid.
Det här är huvudena av lönnmördarna
som ni skickade till mig igår kväll.
Vilka lönnmördare?
Ynkryggar.
Ni möter mig inte i dagsljus,
men ni försöker döda mig när jag sover.
Det är så här ni alla kommer att dö.
Precis som er prins.
Abner, var är Jonatan?
Se upp!
Som jag står här idag, utmanar jag Israels armé.
Jag utmanar Israels kung.
Jag utmanar Israels gud.
Välj en martyr bland er.
Eller skicka mig er Jahve.
Jag kanske dräper honom istället.
Såvida inte han också är en ynkrygg.
Ni, min vän, har inte mer tid.
Idag möter jag ledarna för åtta stammar.
Anslut er till mig eller dö med Saul.
Ni kämpade bra igår kväll.
Meningslöst, men imponerande.
Var är er Gud?
Jag ser ingen rök från offer stiga från ert läger.
Har den store profeten övergett er?
Om så är fallet, varför?
Vill ni bryta bröd med mig?
Jag äter inte med ynkryggar.
Jag har alltid beundrat er anda, Jonatan.
Ändå gör den er så förutsägbar.
Så här ligger det till, Sauls son.
Pjäserna på brädet…
Jag har inte enat de fyra filisteiska arméerna.
Nej. Jag har enat alla fem.
Ekron står nu helt bakom er med ännu fler jättar.
Ni är helt omringade och jag har tre gånger fler män.
Om det ni säger är sant,
varför inte attackera oss?
Från alla sidor. Gör slut på det här.
För hundratals år sedan kom mitt folk över det stora havet.
Kungars söner, kungligheter, skickades för att erövra Egypten och detta land.
Skickade med gudomlig rätt, med kraften av brons
givna oss av våra gudar.
Femhundra år sedan. Ändå består Egypten.
-För att er far… -Var en underlägsen man.
Ni och jag delar det.
Min far är kung, er dog som en hund.
Era förfäder var slavar i Egypten.
Jag har hört många historier skrivna av er store.
-Mose. -Ja.
Vet du hur ofta han skriver att ert folk är lyckligare som slavar?
Längtan att återvända, att filistéerna skapades för att regera.
Hebréer skapades för att tjäna.
Ni kom hit som slavar och som slavar ska ni återvända.
Det är det ert naturliga tillstånd.
Vi lämnade Egypten av egen vilja.
Och när de försökte stoppa oss,
dränkte vår Gud den egyptiska armén i Röda havet.
-Vad gjorde er Gud? -Var är han då?
-Var är Jahve? -Vi uttalar inte hans namn.
-Fruktar ni honom? -Ja. Det gör vi.
Som ni borde.
Minns ni för flera år sedan,
när vi stod öga mot öga på slagfältet,
när min far tog er fars huvud?
Ser ni det ännu? Hör ni ännu hans skrik?
Jag såg rädsla i hans ögon den dagen.
Så som jag ser den nu.
Rädsla maskerad av raseri.
Er hämndlystnad gör er vek, Achish.
Inte ens en jätte ändrar på det.
Jonatan, jag vill att ni tittar österut.
Solen går upp.
I det ögonblick den börjar sitt nästa kretslopp, är mitt tålamod slut.
Och jag befaller min armé att angripa er från alla håll,
och jag skonar ingen.
Varken kvinnor eller barn.
Inte er mor och inte era systrar.
De kommer att dö en långsam död för min hand.
Och hela Israel kommer att sörja, om Israel överhuvudtaget finns kvar.
Återvänd till er far. Övertala honom att kapitulera.
Ännu bättre, övertyga honom att rida ut och möta min store.
Dö med ära.
Ni kan inte besegra min jätte och ni kan inte vinna den här striden.
Men ni kan leva som slavar, så som ni gjorde i Egypten.
Och, Jonatan, om ert svar är nej,
ger jag er mitt ord,
nästa gång jag ser er, kommer min pil att genomborra ert hjärta.
Keziah.
Kan vi tala?
Har du sett mina döttrar?
Är de inte i sina rum?
Det var där jag först letade.
De nämnde något om att leta efter den gamla leviten, Ahimelech.
För vilket syfte?
En bön. För deras älskade i krig.
En bön?
En bön? Mirab?
Jag förlitar mig på att du inte berättar fler lögner.
Jag frågar igen, var är mina döttrar?
De fick mig att lova att inget säga.
Jag…
Jag tror att de lämnade palatset.
Lämnade? För att gå vart?
Till slagfältet.
För att hjälpa kungen i nödens stund.
Till slagfältet?
Och du sa ingenting?
Jag har lovat att tjäna prinsessorna.
Det är din plikt att lyda mig.
-Snälla, kasta inte ut mig. -Gå!
Ut ur min åsyn.
Kom. Vi är nära.
Halt! Identifiera er.
Prinsessan…
Ta oss till kungen.
Självklart. Den här vägen.
Mirab.
-Titta på dem. -Vad?
Förtvivlan.
Du.
Du går till far.
-Ta hand om honom. Förstått? Gå! -Ja.
Och du då?
Jag går till Abner och Jonatan. Jag berättar vad vi såg.
-Ta henne till kungen. Ta mig till Abner. -Hitåt.
Idag,
ansluter du dig till mig.
Samuel?
Idag,
delar du min plåga.
Far.
Nej.
Mikal.
Jag tog med något till er.
De skriftlärda skulle förbanna mitt namn om de visste att jag tagit pergamenten.
Men jag ville läsa dem för er.
Som vi har gjort så många gånger förut.
"Vi är förvaltare av stora privilegier."
Kom ihåg.
Det här är Guds ord till Mose.
"Var inte rädda och låt er inte skrämmas.
Herren skall själv gå före dig. Han skall vara med dig,
han skall själv strida för er,
och i öknen fick du erfara att Herren, din Gud, bar dig,
som en man…
… bär sitt barn."
Precis som ni burit mig…
…har han burit er.
Han visar er vägen tillbaka.
Allt ni behöver göra är att se.
Se.
Vakna.
Återvänd till honom.
Återvänd till oss.
Vakna.
Vakna, far. Snälla.
Vakna.
Snälla, jag behöver er.
Vakna, far.
Vakna.
Mikal.
Är det verkligen du?
Mitt kära barn.
Gud…
Gud kommer att resa sig och rädda oss.
Det gör han alltid.
Min drottning.
Min Drottning. Ni får inte stanna här.
Jag känner folk som kan hjälpa er fly.
Jag tänker inte gömma mig.
Varför?
Det finns inget att vinna på att stanna här.
När jag var en ung flicka…
…min far…
…tog familjen till Egypten.
Jag minns inte varför, men jag minns att det var en stor parad.
Gatorna var fyllda med människor. Tusentals av dem.
Och alla kom för att se en man.
Farao.
Och där stod de i timmar och väntade på att få en skymt av honom,
och då han till sist trädde fram, klädd helt i guld,
jag svär…
…strålade han som solen.
Men när vi återvände hem,
insåg jag att vi inte hade sådana ledare.
Vi hade profeter och domare som dömde efter eget gottfinnande.
Några sanna och rättvisa.
Många inte.
Alla hävdade att de talade för en gud som aldrig talade till mig.
Men en kung,
en kung…
…kunde jag se med mina egna ögon. Så…
…jag vågade föreställa mig en kung…
…som skulle ena våra stammar.
Du förstår…
…jag smakade den drömmen.
Frammanade den ur tomma intet. Det här huset.
Och nu ser jag det falla sönder under mina fötter.
Min drottning.
Låt dem komma, så jag får dö med min dröm.
Stop!
Mor.
Slut ögonen…
…och lyssna noga.
Inte bara med dina öron, utan med din själ.
Djup kallar till djup.
Och i stillheten och tystnaden, hör du Gud.
Lyssna. Han kommer att berätta vem du är.
Inte de.
Jag ger det här erbjudandet en sista gång.
Det finns ingen utväg.
Det finns inget hopp.
Mina bröder omringar er.
-Skicka mig er mästare… -Vad gör de?
…annars kommer ni alla att dräpas.
Idag utmanar jag Israels armé.
Jag utmanar Israels kung.
Jag utmanar Israels gud.
Vilken jätte vågar trotsa den levande Gudens här?
Ingen kan möta honom, pojke.
Varför? Han är en man.
Han är en gud bland män.
Det finns en Gud. Och han slåss med oss.
David, vad gör du här?
Hur många dagar har ni stått här och lyssnat på honom? Vem är han?
Han heter Goliat, och han tjänar Achish, Gats kung.
Ingen av er slåss mot honom?
Vill du slåss mot honom?
Vår mästare. Han vill slåss mot jätten.
Eliav. Din bror.
-Abinadab, kom och se. David är här. -Min broder.
-David, varför är du här? -Far skickade mig med förnödenheter.
Förnödenheter? Jag känner dig. Du är här för att se striden.
-Som en schakal. -Ska jag alltid bli uppläxad?
Jag sa åt dig att stanna. Visste far att du…
Far skickade mig och han gav mig sin välsignelse.
Och om ingen av er slåss mot den här jätten, så gör jag det.
-Uppmuntra honom inte. -Jag ska slåss mot honom.
Ja. Varför har du inte kämpat mot honom? Du är Judas bästa krigare.
David, har du sett storleken på den?
Och? Hur kan du glömma, bror?
-Hur kan ni alla glömma? -Glömma vad?
Guds storhet.
Jag slåss mot jätten.
-Nej, David, du ska hem. -Jag ska slåss mot honom.
-Du ska hem. -Jag ska ingenstans.
-Jesses son. -Befälhavare.
Nej, inte du, Eliav.
Musikerpojken, du har din lyra. Bra.
Du ska gå till kungen och spela för honom.
Du tröstar honom.
Joab.
David, du hörde honom.
Du spelar för kungen om det behövs. Inte ett ord till om jätten.
-Kom. -Jag går.
David.
Min kung. Musikerpojken är här.
Herde.
Vilken överraskning.
Är du här för att spela för mig?
Jag ska slåss för er.
-Förlåt oss. -David.
Konung, min bror kan vara dåraktig och vådlig.
-Jag slåss mot jätten. -Låt honom tala.
Min kung, jag slåss mot jätten.
Du är bara en pojke. Du kan inte slåss mot honom.
Er tjänare har vaktat sin fars får i många år.
Under den tiden har jag dödat både björn och lejon.
-David. -Det räcker.
När ett lejon anföll min flock och reste sig mot mig,
följde jag det, grep tag i dess skägg, slog det och dräpte det.
Det är sant, min kung.
Abinadab.
-Vad? Jag tror på honom. -Du hjälper inte.
Den här jätten hädar Herren Sebaot.
Men samma Herre som räddade mig från lejonet
och björnen ska rädda mig från den här filisténs hand.
Den där monstret är en mäktig krigare.
Han skapades för det här.
Jag skapades för det här, för det här ögonblicket.
Lita på mig, min kung, jag ska dräpa honom.
Du talar med stor övertygelse.
Det fyller mig med ett mod jag inte känt sedan…
Far…
Min kung.
-Gå. -Visst.
-Min kung. -Kom.
-Min kung, han kommer dö. -Gå.
-Bort från mig.
Gå och slåss mot den här jätten.
Bekämpa honom med samma mod som du visar här.
Min kung, vi borde diskutera det här.
Varför? Jag har bestämt mig.
Ingen annan har anmält sig frivilligt.
Jag gör dig till mästare.
Ge honom min rustning.
Han ska bära kungens rustning på fältet.
Gå.
Tack, min kung.
Zebuluns stam har övergett er far.
Fler skulle ha följt efter om våra arméer inte hade varit omringade.
Filistéerna har inte en jätte, de har många.
Kan vi inte skicka fler män?
Vi har knappt hundra man kvar här för att försvara palatset.
Man kan inte släcka en eld med en droppe vatten.
Då är utgången given.
Vår armé kommer att besegras.
Och när kungen faller, faller även Israel.
Fienden kommer att komma till vår port.
Och när de kommer,
föreslår jag att vi möter dem på våra bara knän och ber om nåd.
Nej, vi måste skynda oss iväg.
Jag har nya vänner som kan hjälpa oss att förena oss med den norra stammen,
och återställa Israel.
Jag överger inte mitt hem.
Filistéerna kommer inte visa någon nåd. Det vet ni.
De bränner skriftrullarna och gör min mor till hora.
-Gud skyddar oss. -Som han skyddade min far?
Vi måste lämna den här platsen.
Säkra vår trons överlevnad.
De återstående stammarna behöver en ledare.
Krön mig till kung.
-Vi har en kung. -Som har förlorat.
Striden och troligen sitt huvud.
Mor, om vi inte tar tronen, gör någon annan det.
Jag trodde att du var död.
Ett tag, mor, var jag det.
Vad hände med dig?
Ett liv slutade och ett började. Det är allt ni behöver veta.
Jag har inte mer tid att dröja kvar vid det förflutna.
Ni vet att jag talar sanning.
Våra älskade återvänder ej.
Ni och jag är de enda två i vår släkt som kommer att överleva.
Vi är Israels enda hopp.
Jag ska bli er kung och er beskyddare.
Tålamod, mina bröder, tålamod. Allt uppenbaras när det är dags.
Det här är galenskap.
-Vart ska du? -Till vapenförrådet.
-Jag behöver pil och båge. -Varför?
Jag vill inte se min bror slitas isär levande.
Så där.
Du ser ut som en kung.
Det känns inte så.
Jag kom för att ge dig det här.
Det är Guds ord till Josua.
Före en stor strid,
sa han: "Var inte rädd.
Var stark och modig."
Josua.
Det är…
"Varje ort där ni sätter er fot…
Det här har jag gett dig."
Men det är ett sammandrag.
Jag fick slut på plats.
Kan du ta den med dig? Ja?
Vad säger de?
De är ärligt talat oroade.
Jag klandrar dem inte.
Vad de inte förstår…
…är att Gud, han väljer det osannolika.
Han väljer de förbisedda kärlen,
för han ser vad som finns inuti dem.
Och det du har inombords…
…är mäktigare än tusen svärd.
Jag hoppas att det är sant.
Är du rädd?
Vettskrämd.
Det är jag med.
Jag tror på dig.
Jag vet inte riktigt varför. Jag gör bara det.
Förlåt. Jag är ledsen att jag försvann som jag gjorde.
För lycka.
David.
Döda den där jätten och kom tillbaka till mig.
Rustningen är inte bra.
Jag måste gå som jag är.
Och jag måste hitta en å.
-Befälhavare. -Sluta.
Jonatan.
Jonatan, Joab, ta min plats.
Ni lever.
Hur överlevde ni?
Ge mig ert vatten.
Här.
Hur överlevde ni?
Achish önskade det.
Hans män och hans jätte lite mindre.
Och ni såg honom?
Det gjorde jag. Öga mot öga.
Vi är omringade.
Enda vägen ut är rakt igenom.
Om vi inte kapitulerar.
Vi kapitulerar aldrig.
Din far har valt en mästare.
Vad? Vem?
Tillbaka! Backa! Ut!
Det här är vansinne! En vanära! Abner!
David…
En herde?
Jag ska till ån.
Utvald till mästare? Nu vet vi att kungen verkligen är galen.
Han ska tala till oss nu.
Han får inte störas.
Han är redan störd, Abner. Flytta på er.
Hur vågar ni dra ert svärd mot Israels ledare?
Vågar ni hota Israels kung?
Han talar till oss nu eller ger upp sin rätt att leda.
Vill ni ha min krona, Adriel?
Försök att ta den ifrån mig.
Var är pojken?
Vad letar du efter?
Stenar.
-Vem är du egentligen? -Ni vet vem jag är.
Gör jag?
Du spelar musik för min far.
Nu väljer han dig som mästare.
Varför?
Bara jag erbjöd mig.
Jag beundrar ditt mod.
Men jag har sett den här jätten. Du kan inte besegra honom.
Är jag den ende som tror på de gamla historierna?
Vem denna best har utmanat?
Det handlar inte om jättens storhet. Det handlar om Guds storhet.
Gud har nog lämnat oss.
Han är inte med oss här, där vi gömmer oss.
Han är med oss där, när vi väljer att möta våra rädslor.
Hur ska du göra?
Du har ingen rustning, ingen träning.
Du har ovanligt mod.
Vilken är din stam?
Juda.
Från vilken stad?
Betlehem.
David.
Besökte profeten Samuel din familj?
Ja.
David.
Skottet är nästan omöjligt.
Han är utsatt när han precis kastat sitt spjut.
Må gud vara med dig.
Mitt tålamod har nått sitt slut!
Varför ställer ni upp för strid om ingen skall möta mig?
Välj en man, skicka ner honom till mig.
Var är han?
Han kan inte möta jätten. Det här är vansinne.
Nej.
Det här är förräderi. Jag har gjort mitt val. Ni ska lyda det.
Skicka mig en man…
Ur vägen.
Stoppa honom!
Nej. Det gör jag inte.
-Då ska jag det. -Ni sa att jag borde dö för min kung.
Jag är redo. Är ni?
Ni har förstört oss alla.
Vänta.
-David, snälla, gör inte det här. -Tvivlar du på mig?
Jag gör det. Det är omöjligt.
Det är vad som skiljer oss, broder.
David.
Varför är du inte rädd?
Jag är rädd.
Jag utmanar Israels armé.
Jag utmanar Israels kung.
Jag utmanar Israels gud.
Goliat!
Ur vägen!
Är han dum?
En dåre som irrar runt i den här hettan?
Gud, ge mig fast mark.
Varje steg. Bara ett steg.
Är det här deras mästare?
Det här är ett skämt.
Slavrasen förolämpar mig med en pojke.
Jag bad om en mästare. Jag bad om en kung.
De skickar ut en pojke.
Kungen har kanske verkligen blivit galen.
Kommer du emot mig med en pinne?
Vad tror du att jag är? En hund?
Så må det vara, pojk.
Du kommer att bli offer för min vrede.
Jonatan.
Var har ni varit?
Släckt ett uppror över pojken.
Jag kommer att överlämna ditt kött till himlens fåglar
och jordens bestar.
Om han klarar det här, följ mig.
Ge mig en häst.
Du kommer till mig med svärd, med spjut.
Men jag kommer till dig i Herrens namn,
Israels arméers Gud, som du har trotsat.
Den här dagen ska Herren överlämna dig i min hand,
och jag kommer att träffa dig och ta ditt huvud från dig.
Den här dagen kommer jag att ge kadavren från filistéernas läger,
till luftens fåglar och jordens vilda bestar.
Så att hela jorden kan veta att det finns en Gud i Israel.
Då ska hela den här samlingen veta
att Herren inte räddar med svärd och spjut,
för striden är Herrens, och han ska överlämna dig i våra händer.
Du förtjänar inte att komma nära mig.
Ge mig ett till.
Ett till.
Nej.
Ser du? Du förtjänar inte att komma nära mig.
Jag låter dig inte dö för hans hand, broder.
Förlåt.
Achish.
Må du fyllas med Moses mod…
…och Samsons styrka.
Res dig, David.
För min mor.
Vakt, hämta min häst och min rustning.
Kom igen.
Slåss med mig!
För kungen!
David!
För Gud och Israel!
Och Gud sa till Josua, "Var stark och modig.
Gå över Jordan, du och allt detta folk, in i det land som jag skall visa dig.
Ingen skall kunna stå dig emot i alla dina livsdagar.
Så som jag har varit med Mose, skall jag vara med dig.
Jag skall inte lämna dig eller överge dig."
Vänta!
"Frukta inte,
ty Herren, din Gud, är med dig vart än du går."
Så jag smörjer dig i din fars ställe,
till kung av Israel.
Anfall!
Undertexter: Ania
Kreativ ledare K. Teglof n fars ställe,