V MINULÝCH DÍLECH
Bojujte po mém boku!
-Řekni Davidovi, že je mi líto pochyb. -Ne!
Plánoval jsi převzetí mého trůnu.
-Nabídka sňatku neplatí. -Ne. Saule.
Ty a já jsme jediní z našeho rodu, kteří přežijí.
Jsme nadějí Izraele.
Musíš mě korunovat králem.
Utíkají.
Vítězství!
Zabiják obrů!
Otče, není nikdo, kdo by byl víc hoden naší úcty.
Můj meč je teď tvůj.
Děkuji.
Stráže!
Zatkněte věštce.
Je konec, Samueli.
Ne, Saule.
Je to teprve začátek.
Historie vám řekne, že Saulův dům
porazili jeho nepřátelé.
Jiní vám řeknou,
že v Izraeli nikdy neměl být král.
A proto ho Bůh opustil.
Ale já vám řeknu,
že dům rozdělený sám proti sobě nemůže obstát.
A můj otec nebyl poražen zvenčí.
Byl svržen zevnitř,
tím, kdo mu byl nejblíže.
Tím, komu důvěřoval.
Tím, koho jsem milovala.
Abnere, co ho trápí?
Krále trápí mnoho věcí.
Setkání s tebou to napraví.
Jsi to ty, že?
Můj králi.
Měl jsem tě rád,
věřil jsem ti…
a přesto jsi mě zradil.
Králi, jsem vám věrný…
jako vždy.
„Věrný.“
Opravdu?
Už žádné klamání.
Mluv pravdu.
Vybral si tě Samuel?
-Můj králi, posaďte se… -Vybral si tě?
Vybral?
-Vybral si Samuel tebe? -Ne.
Ne.
Vybral si mě Bůh.
O ROK DŘÍVE
PEVNOST GIBEA – NOVÉ HLAVNÍ MĚSTO IZRAELE
Lidé Gibeje,
přivítejte doma svého krále.
Ano!
Saul, syn Kíšův, se k vám vrací jako vítěz v bitvě.
Můj lide, Bůh nás opět osvítil.
Ať to zatím zůstane mezi námi.
Přestože Pelištejci předvedli svého mocného obra Goliáše.
Rozumím.
A matko, on bude také mlčet.
Dělali jsme to z nutnosti.
Bude to pro něj šok, že ses vrátil z vyhnanství.
Já rozhodnu, kdy bude nejlepší mu to říct.
Stačil mu jen prak
a zabil mocného obra jediným kamenem!
Pokud někdo pochybuje, zda je Bůh stále s námi,
nechť je to pro nás všechny poselstvím!
Bůh nám dal vítězství!
Chcete se setkat se zabijákem obrů?
Ano!
David z kmene Judova,
prostý pastýř,
hudebník,
je nyní šampionem celého Izraele.
Předstup!
David!
Od tohoto dne budeš součástí Saulova domu.
Má dcera se stane tvou ženou.
A Davide, jako odměnu za tvou statečnost
ti dávám velení nad tisícem mužů!
David!
Míkol!
David!
Míkol!
-David! -Děkuji.
Obři padnou a malí muži povstanou.
A co my? Je třeba zaplatit za to, co jsme udělali?
Splatím svůj dluh, synu.
Co vím, má hodnotu větší než zlato.
Děkuji.
David!
DŮM DAVIDŮV
Ahinoam.
Matko.
-Krvácíš. -Jsem v pořádku.
Mé sestry mají na sobě více krve než já.
Pojďte.
Ešbaale.
Eši.
Merob.
Jak to, že jsi tady?
-To ti povím jindy. -Eši.
-Míkol. -Jsi zpátky.
-Tvoje vlasy. Jsou… -Jonatáne.
-…jiné. A… -Lepší?
Ne.
Jiné.
Otče.
Ať král žije navěky.
Je toho hodně k vysvětlení.
Pojď sem, synu.
Pojď sem.
Vysvětlení přijdou později.
Má rodina je znovu pohromadě!
Vysvětlení přijdou později.
-Synu! -Matko. Omlouvám se.
V pořádku. Jsme v pořádku.
Omluv mě, otče.
Co je to?
To je Davidův bratr Natanael.
Omluvte mě.
Můj králi.
Musím najít Davida.
Musíš se jít umýt.
-Asi máš pravdu. -Dobře.
Davida?
Kdo je David?
Mám ti toho tolik co říct. Tolik.
Dobře. Pamatuješ si toho pastýře, který…
Naživu.
Hledáš někoho?
No podívejme.
Davide.
Ale jak se uzdravuješ?
Pořád mám před očima obraz, jak tě zasáhlo kopí.
Nepamatuji si, že bych se někdy cítil lépe.
Vím, co tím myslíš.
Mám pocit…
že se svět změnil a my jsme uprostřed toho všeho.
Mému otci je lépe.
Myslím, že Bůh dal mou rodinu opět dohromady.
A teď jsi tu ty.
My.
-My, Míkol. -Ano.
My.
Davide.
Jonatáne. Co se děje?
Jsi v pořádku?
Obávám se, že mám trpkou zprávu.
Jde o tvého bratra Natanaela.
Nemusíš mluvit, Vznešený.
Aspoň jez?
Sytí mě Pán Bůh.
Samueli, zradil jsi krále.
Za tento čin, jak víš, hrozí trest smrti.
Ale Saul se po našem vítězství cítí velkorysý, a tak…
Přišel jsem s nabídkou.
Blíží se Den smíření.
Jako vždy budeš při Saulovi u stánku úmluvy.
Znovu ho pomažeš před zraky všech kněží
a celého Izraele.
Abnere, synu Endorův…
narodil ses do temnoty, že ano?
Zřekl jsem se toho místa.
Myslel jsem si, že pohled na tvou matku pohlcenou temnotou
bude dostatečným varováním pro dům, kterému sloužíš.
Varoval jsem je.
Co dovolíme, tím se stáváme.
Varuj je znovu.
Nebo temnota, která pohltila Saula…
pohltí i tebe.
Můj princi.
Kesío.
-Hned vzbudím královnu. -Ne.
Neříkej to rodině.
Můj otec je konečně vyrovnaný. Nebudu ten, kdo ho bude trápit.
Podívám se.
Vím o jednom léčiteli. Je v kopcích Gibeje.
Než jsem sloužila tvojí rodině, bývala jsem zraněná
a on mě nejednou zachránil před smrtí.
Vezmi mě tam.
Ve skrýši Nejvyššího kdo přebývá
Ve stínu Všemohoucího bude spočívat
Přikryje tě svými perutěmi
Pod jeho křídly najdeš útočiště
Řeknu Hospodinu
Mé útočiště a má tvrz
Řeknu Hospodinu
Mé útočiště a má tvrz
Řeknu Hospodinu
Mé útočiště a má tvrz
MĚSTO GAT – ÚZEMÍ PELIŠTEJCŮ
Můj králi, přijel Dagonor, syn Ašdodův.
Dagonore.
Buď rád, že máš stále trůn, na kterém můžeš sedět.
Zmaření života tolika mužů má své následky.
Mrzí nás, že jsi ztratil otce.
-Byl to dobrý král. -Vážně?
Máme truchlit nad důležitějšími ztrátami.
Měli jsme je porazit.
Tvůj plán měl chyby, Achiši.
Měl jsem obry.
Schoval ses za ně.
Stálo nás to všechno.
Přišel ses sem hádat?
Přišel jsem…
-něco říct. -Azore.
Tak to řekni.
Měl jsi dobrý nápad.
Jen jsi použil špatnou zbraň.
Podívej se na čepel.
Ani znaménko.
Klíčem k porážce Hebrejců
nikdy nebyla velikost nebo síla obra,
ale meč v jeho ruce.
Už nejsme v éře bronzu. Vítězství nyní závisí na kování železa.
Když jsi vyrobil meč pro Goliáše,
nepochopil jsi plně, co jsi vytvořil.
Představ si pelištejské vojsko,
kde každý muž vládne takovouto zbraní.
Nikdo se nám nepostaví.
To jsem přišel říct.
Konečně ses probudil.
Podívejme se na tu ošklivou věc.
Horší než včera.
Kadidlo.
Jak se jmenujete?
Jsem Hiram.
To je Sára, moje vnučka a asistentka.
Když byla malá, chodila za mnou celý den
a vyptávala se na tělo.
„Proč tohle dělá to, a tamto zase ono?“
Velmi otravné.
Necháme to uležet a počkáme. Vyčisti ránu a obvazy.
Neboj se, je velmi dobrá.
Nevadilo by, kdybych se podívala?
Bojím se, že dědeček něco přehlédl.
Jestli myslíš.
Ano.
Kde je Kesía?
Vrátila se do paláce.
Jaký je tvůj názor?
Myslím, že kus hrotu šípu v tobě stále vězí.
Tohle bude bolet.
Pokud v tobě zůstane, jed se rozšíří a…
ty zemřeš.
Jak brzy?
Brzy.
Co by se mělo udělat?
Toto je nástroj, se kterým experimentuji.
-Chceš to do mě strčit? -Není to tak zlé, jak to vypadá.
Hroty sevřou šíp a pak ho vytáhnu.
Už to někdy fungovalo?
No…
Nikdy jsem to nezkoušela na člověku.
Jonatáne, nemáš důvod mi věřit,
ale tento nástroj jsem léta zdokonalovala poté,
co bratr zemřel na podobné zranění.
Je to tvůj život.
Můžu ho zachránit, když mi to dovolíš.
Udělej to.
Dobře.
Ne!
Všichni ti muži,
dobří muži,
zemřeli předčasně.
Pro ušlechtilé cíle a službu Bohu, a přesto já jsem tady, a oni ne.
A já…
Zůstává mi ta tíha…
říct jejich rodinám, že se jejich milovaní nevrátí.
Z ran, které si nesu ze všech bitev, které jsem vybojoval,
žádná nenechala jizvu jako tato.
Tentokrát je to…
naše rodina, kdo truchlí.
Jeho poslední slova patřila tobě.
Byl na tebe hrdý.
Stejně jako já.
Eliabe.
Musím ti něco říct.
Co je to?
Joábe.
Co s námi chcete řešit?
-Truchlíme. -Je mi líto, Jišaji.
Ale přišli jsme doprovodit Davida zpět do paláce.
Doprovodit?
Nerozumím.
Neřekl jsi jim to?
Co nám měl říct?
Král Saul ustanovil tvého syna královským velitelem tisíce mužů
včetně mě.
Tebe taky, Eliabe.
-Eliabe. -Ne.
Eliabe.
Eliabe, poslouchej. Stůj!
Eliabe, tvůj velitel dává rozkaz.
-Ať mě zastaví. -Eliabe!
Joábe, to je v pořádku.
Eliabe, počkej! Poslouchej mě.
Eliabe. Dovol mi s tebou mluvit.
Jak ty stoupáš, my padáme,
-že, bratříčku? -Já jsem si to nevybral.
A přesto to přijímáš.
-Dělám, co se po mně žádá. -Celé roky se snažím
zbavit naši rodinu břemene, které jsi na nás uvalil.
Já vím.
Tak mi dovol, ať odvedu svůj díl. Proč to nemůžeš přijmout?
Proč?
Chceš vědět proč?
Eliabe.
Proto.
Váš vůdce.
Vstaň.
Podívejte se na něj. Náš velký velitel.
Já jen…
Eliabe!
Chceš být vůdce?
Vstaň a bojuj se mnou.
Co si počneš bez svého praku, zabijáku obrů?
Eliabe, promiň. Chtěl jsem…
Davide, zůstaň dole.
Joábe, zastav ho.
No tak. Rozkazuj mi, bratříčku.
Teď mi dej rozkaz.
Eliabe!
Nejsi válečník.
Jsi jen kluk, co měl šťastnou ruku.
Dnes jsme pohřbili bratra.
A s tebou v čele pohřbíme další tisíce.
Takže ne, nebudu tě následovat.
Eliabe.
To stačilo.
Nech ho být.
Běž!
Jdi na to. Udělej, co musíš.
Připraven?
Dýchej. Dobře.
Dobře.
Pověz mi o Naomi.
Cože?
Ze spaní jsi opakoval její jméno.
-Jonatáne. -Co?
Řekni mi o ní.
Měla mé srdce.
Bylo mi teprve 20 let.
Zvítězil jsem ve své první bitvě u Michmaše.
Ale zatímco jsem byl pryč, nemoc zachvátila celou její rodinu.
Když jsem se vrátil, zjistil jsem, že už ji pohřbili.
Vždy jsem v sobě nosil pocit viny, že jsem tam nebyl s ní.
To je mi líto.
Musím znovu.
Něco cítím.
Mé dítě.
Mám o tebe obavy, Ahinoame.
Proč? Nejsem to já, kdo je spoutaný a sám.
Nejsi?
Nepřišla jsem se hádat.
Tak proč jsi tady?
Samueli.
Saul si vydobyl velké vítězství.
Došlo k nápravě.
Copak to Bůh nevidí?
Vidí vše.
Až do samé podstaty toho, kým jsme.
Velké vítězství navenek
ještě neznamená vítězství uvnitř.
Říkáš, že se Saul nezměnil?
Neříkám vůbec nic.
To není moje úloha.
Když jsem byla malá,
postihla naši vesnici strašlivá bouře.
Moje milá sestřička…
Našli jsme ji na břehu řeky.
Odplavena povodní, bez známek života.
A tak…
jsem se modlila.
Já…
Modlila jsem se.
A pak se stal zázrak, zalapala po dechu a vstala z mrtvých.
Když Bůh…
dokáže
někoho vzít
a pak ho vrátit,
jistě dokáže zrušit i tohle.
Dokáže.
Ale neudělal to.
Ešbaale.
Vrátím se později?
Ne. Co je?
Chceš hrát Ohaře a šakaly?
Jasně.
Proč ne?
Dáš si víno?
Ne, zatemňuje smysly.
Eši…
co se ti stalo?
Všechno ti řeknu, Merob.
Potřebuji čas.
Řekni mi alespoň tohle.
Vrátí se někdy můj vzpurný bratr?
Vzpoura má mnoho podob.
Co zábavný bratr?
Bez tebe to byla hrozná nuda.
Pořád jsem tady, Merob.
Táhni.
Jsi na tahu.
Slyšel jsem, že ti otec zrušil svatbu.
-To je pravda. -Jordán z Judy.
Vážně?
Není tak špatný.
Ne? Byla Merob zamilovaná?
Ne, nebyla.
Neznala jsem ho.
Ale líbil se mi.
A na chvíli to bylo hezké.
Představovat si život se spořádaným mužem.
Možná být šťastná.
Šťastná.
Ty?
Že jo? Měla jsem to vědět.
Nic z toho nebylo určeno mně.
Bylo to Míkol.
Možná z dobrého důvodu.
Je úžasná.
A mně se vždycky podaří všechno zničit.
Tím jsem známá.
Proč to děláš?
Proč se shazuješ?
Možná Jonatán a Míkol dostanou vše, co chtějí,
protože věří, že si to zaslouží.
Zatímco my jsme zůstali spoutáni
svým přesvědčením, že jsme navždy nehodni.
Jsme hodni, Merob, vždycky jsme byli.
A pokud tomu opravdu věříš,
co bys chtěla?
Samueli.
Jak dlouho jsem na tuto chvíli čekal?
Kdo jsi?
Kdo jsem?
Jsem Doeg,
Edomita,
ale mně nejsi neznámý.
Dostal jsem za úkol zjistit jméno Pomazaného.
I kdyby to mělo stát tvůj život, stejně jako tvého učně.
Jak se jmenoval?
Tvůj učeň?
Pamatuji si jen jeho křik.
Jmenoval se Silas.
Silas.
Řekni mi, je pravda, že sis nikdy nestříhal vlasy?
Že je to…
pro vašeho Boha nějak posvátné?
Možná bychom měli začít tady.
Existuje i jiné jméno.
Další jméno, o kterém často sníš…
Timna.
Cože?
Co jsi to řekl?
Timna.
Jméno tvé matky.
Vidíš, nejsi tak neznámý
mně a Bohu, jak si myslíš.
Když tvá matka Timna
zemřela rukou tvého otce,
schoval ses.
Že ano?
Pod schody?
Jak to můžeš vědět?
A potom jsi cítil něco jiného, že?
Cítil jsi zvědavost, která tě stále pálí.
Pálí tě uvnitř.
A tím začala tvá posedlost smrtí.
Bůh tě mohl z toho temného místa vyzvednout.
Ty ses ho však zřekl a vrátil ses do ještě hlubších stínů,
a tak,
Doegu, synu Timny,
Edomito.
Dovol mi, abych ti pomohl.
Kde to jsem?
Co je to za místo?
Jsi uvězněn ve smrti, kterou jsi přinesl tolika jiným.
A tam také zůstaneš.
Bůh nám dal vítězství
a obdařil nás novým synem a šampionem.
Prostý pastýř,
jako jsem byl já.
Ano.
Velké vítězství.
Ale opravdu si myslíš, že je David schopen velet armádě?
Je moudré využít Davida ke sjednocení našeho lidu.
Milují ho.
Inspiruje je.
-Inspiruje mě. -Ty je inspiruješ.
Ty.
Možná je moudré počkat.
„Počkat“?
Svatební oznámení.
Dát Davidovi více času, aby se mohl osvědčit.
„Osvědčit“?
Víc než zabít obra?
Byla jsi připravená provdat Míkol za jednoho z Adríelových kluků,
aniž by se osvědčili.
Adríel je mocný vůdce a nezbytný spojenec.
David je…
nemanželské dítě obyčejného…
Ahinoam, už jsem se rozhodl.
Proč mě zpochybňuješ?
Další víno už nepotřebujeme.
Nech nás.
Jestli nevěříš v Davida…
nevěříš ve mě.
Samozřejmě, že v tebe věřím.
Pojď.
Posaď se ke mně.
Můj králi, je tu něco, co musíte vidět.
Co je to, Abnere?
Prosím, pojďte.
Na nikoho nereaguje.
Obávám se, že je v pasti jako vy.
Kde je Samuel?
Pryč.
Který blázen nařídil Doegovi vyhrožovat prorokovi?
A proč jsem o tom nebyl informován?
Doufala jsem, že hrozba nebude nutná.
Aby sis s tím nešpinil ruce.
Okamžitě najděte Samuela.
Davide, neměj obavy.
Určitě ho ruce bolí víc než tebe tvář.
Eliabe, chceš svému bratrovi něco říct?
To je Jonatánův meč.
Ano. Dal mi ho.
Avo.
Postarej se za mě o ovce.
A o Saba také.
Slibuju.
Kdy se vrátíš?
Byl jsem přijat do královské rodiny.
Takže nějakou dobu ne.
Vezmu si princeznu Míkol.
Myslím, že díky našemu svazku najdu pokojnou cestu k trůnu.
Snad máš pravdu.
Davide, nikdy jsem nevěřil, že by Izrael měl mít krále.
Ale pokud je to skutečně Boží vůle,
jsem rád, že to budeš ty.
Slib mi…
že budeš opatrný.
Hospodin je se mnou.
Hospodin je s tebou.
Veliteli.
Tady.
Děkuju. Pořád si na to zvykám.
Na shledanou, otče.
„Velitel David.“
Zní to dobře.
Davide?
To je tvůj kůň?
Mám pocit, že tvé nové velení
mi přinese pozornost mnoha krásných dam.
-Chceš jet zpátky? -Když nabízíš.
Ne.
Radši pěšky.
Pojďme.
Jdi.
-Chceš jít pěšky? -Ano, chci jít pěšky.
Merob.
Nečekané překvapení.
-Nemohla jsem spát. -Ty jsi opravdu moje dcera.
Pojď, posaď se.
Dáš si víno?
Ne. Zatemňuje smysly.
Ano, o to snad jde, ne?
Co tě trápí?
Noční můry z bitvy?
Ne, já…
Když jsi mi vyrval život…
manželství…
bylo to opravdu bolestné.
Myslela jsem, že vidíš mé štěstí.
Má drahá.
Víš…
nebyl jsem sám sebou.
Já vím.
A proto tě chci o něco požádat.
Existuje způsob, jak bych mohla sloužit tomuto království
a tomuto domu.
Tvému domu, můj králi.
Když se vzpírám králi Izraele,
vzpírám se Bohu Izraele.
Mám obavu, že ten meč je prokletý.
Nechci ho v blízkosti krále.
Vezmi ho do Nóbu.
Schováš ho k posvátným předmětům, ano?
Ano, veliteli.
Nikomu ani slovo.
Jeď.
NÓB – MĚSTO KNĚŽÍ
Zdravím, otče.
Zdravím, můj synu.
Co je to?
To je něco, co nemá být viděno.
Dobré ráno.
Vypadáš mnohem lépe.
Jak se cítíš?
Co tady děláš?
Kesía měla obavy.
Neboj se. Zachovám tvoje tajemství.
Ešbaal seděl celou noc po tvém boku
a čekal, až ti opadne horečka.
Jo, možná jen čekal, až umřu.
Vidíš, říkal jsem ti to. Nikdy mi nebude věřit.
A okouzloval tě můj bratr celou noc?
-To mu jde dobře. -Mluvil jen o tobě.
Kolik jsi udělal pro rodinu.
Měl bych se vrátit do paláce.
Pomalu.
-Jsem v pořádku. Díky. -Zůstaň tu.
Díky za záchranu života.
A…
za tvou společnost.
Je…
Je jasné, že ses ještě úplně nezotavil.
Sáro, možná by ses s námi měla vrátit do paláce
jako princova osobní léčitelka?
Nevím, jestli…
Budu vděčný za tvoji
péči a znalosti.
Je mi líto, ale tohle je můj domov. Jsem potřeba tady.
Samozřejmě.
Přinesu ti nějaké zásoby.
Musel jsem to zkusit.
Jsem rád, že se zase díváš na ženské.
Davide! Moc děkujeme!
Ustupte.
Jsi v pořádku?
Otec shromáždil všechny v trůnním sále.
Bude mimořádné prohlášení.
Pojď.
Můj králi,
děkuji, že jste mi dovolil vrátit se domů a truchlit za mého bratra.
Davide, jsem rád, že jsi zpátky.
Jsi připraven se zavázat tomuto domu?
Být velitelem mužstva?
Zasvětit život službě svému králi?
Ve svém srdci vím, že mé místo je tady.
Přijímám tvůj slib. A jako dar…
ti nabízím svou krásnou dceru za ženu.
Merob.
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková nu.