AZ ELŐZŐ RÉSZBEN/AZ ELŐZŐ RÉSZEKBEN
Utánam!
-Sajnálom, hogy kételkedtem benne! -Ne!
El akartad tőlem venni a trónt.
-A házassági ajánlat nem él. -Saul!
Csak mi ketten maradtunk életben a családból.
Izrael egyetlen reményei.
Koronázz meg engem!
Menekülnek.
Győzelem!
Óriásölő!
Izraelben nincs senki, aki méltóbb volna a tiszteletünkre.
A kardom. Most már a tiéd.
Köszönöm.
Őrök!
Fogjátok el!
Vége van, Sámuel.
Nem, Saul.
Ez még csak a kezdet.
A krónikák szerint Saul házát
az ellenségei győzték le.
Mások szerint
Izraelben nem is volt helye királynak.
Ezért hagyta el őt Isten.
De én azt mondom,
egy ház, ahol viszálykodás van, nem maradhat fent.
Atyámat nem az ellenség győzte le.
A sajátjai okozták a vesztét,
az, aki a legközelebb állt hozzá.
Az, akiben bízott.
Az, akit szeretett.
Ábner, mi bántja a királyt?
Sok minden.
De te enyhíted a bajait.
Te vagy az, ugye?
Királyom!
Szerettelek,
bíztam benned…
de te elárultál.
Uram, hűséges vagyok…
mindig is az voltam.
„Hűséges.”
Valóban?
Mondd el az igazat!
Hallani akarom!
Sámuel téged választott?
-Királyom, kérlek, ülj le! -Téged választott?
Téged?
-Téged választott Sámuel? -Nem.
Nem ő.
Isten választott engem.
EGY ÉVVEL KORÁBBAN
GIBEA ERŐD IZRAEL ÚJ FŐVÁROSA
Gibea népe!
Köszöntsétek a királyt!
Igen!
Saul, Kish fia visszatér hozzátok egy győztes csata után.
Népem! Isten újra a kegyelmébe fogadott.
Ezt még tartsuk titokban.
Pedig a filiszteusok elhozták a hatalmas óriásukat, Góliátot is.
Megértem.
Anyám, ő is meg fogja érteni.
Muszáj volt megtennünk.
Épp elég meglepetés lesz neki, hogy visszatértél.
Majd én eldöntöm, hogy mikor mondjuk el.
Egyetlen parittyával
és egyetlen kővel terítette le az óriást.
Ha kételkednétek, hogy Isten velünk van-e még,
legyen ez tanúság mindenki számára!
Isten győzelemre segített minket!
Akarjátok látni az óriásölőt?
Igen!
Dávid, Júda törzséből,
egy egyszerű pásztor,
egy muzsikus,
aki most már Izrael bajnoka.
Lépj elő!
Dávid!
Mostantól fogva Saul házához tartozol.
Leányomat feleségül adom hozzád.
És bátorságod jutalmaként
adok neked ezer katonát.
Dávid!
Mikál!
Dávid!
Mikál!
-Dávid! -Köszönöm.
Óriások buknak el, és a kis emberek felemelkednek.
És velünk mi lesz? Meg kell fizetnünk azért, amit tettünk?
Én rendezem az adósságomat.
Amit én tudok, többet ér minden aranynál.
Köszönöm.
Dávid!
DÁVID HÁZA
Ahinóam!
Anyám!
-Te vérzel! -Jól vagyok.
A húgaimon több vér van, mint rajtam.
Gyertek!
Isiás!
Meráb!
Hogy kerülsz ide?
-Később elmesélem. -Isiás!
-Mikál! -Hát itt vagy!
-A hajad… -Jonatán!
-…más lett. -Jobb így?
Nem.
Csak más.
Atyám!
Éljen soká a király!
Magyarázattal tartozom.
Gyere ide, fiam!
Gyere csak!
Majd később elmagyarázod.
Újból együtt az egész család!
Később elmeséltek mindent.
-Fiam! -Anyám! Sajnálom.
Semmi baj. Jól vagyunk.
Bocsáss meg, atyám!
Mi történt?
Dávid bátyja, Nátánáél.
Bocsáss meg!
Királyom!
Megkeresem Dávidot.
Előbb mosakodj meg!
-Igazad van. -Igen.
Dávid?
Ki az a Dávid?
Sok mindent el kell mesélnem.
Jól van. Emlékszel arra a pásztorra…
Életben vagy.
Igen!
Keresel valakit?
Nézzenek oda!
Dávid!
Gyógyul már a sebed?
Emlékszem, hogy eltalált egy lándzsa.
Sosem voltam ennél jobban.
Tudom, mire gondolsz.
Úgy érzem…
mintha megváltozott volna körülöttünk a világ, és mi ott állnánk a közepén.
Az édesapám jobban van.
Isten újraegyesítette a családomat.
És itt vagy te is.
Itt vagyunk.
-Itt vagyunk, Mikál. -Igen.
Itt vagyunk.
Dávid!
Jonatán! Mi történt?
Minden rendben?
Szomorú hírt hoztam.
A bátyádról, Nátánáélról.
Nem kell beszélned, próféta.
De ehetnél.
Az Úr gondoskodik rólam.
Sámuel, elárultad a királyt.
Egy ilyen tettért halál jár.
De Saul nagylelkű a győzelmünk után, ezért…
ajánlatot tesz neked.
Közeleg az engesztelés napja.
Te is ott leszel, ahogy mindig, Saul mellett a tabernákulumnál.
És megint felkened. A papok…
és Izrael népe előtt.
Ábner, Endor fia…
Nehéz sorsod volt, ugye?
Annak már hátat fordítottam.
Azt hittem, anyád elvesztése
óvatosságra int azzal a házzal szemben, akit szolgálsz.
Figyelmeztettem őket.
Amit eltűrünk, azzá leszünk.
Figyelmeztesd őket megint!
Vagy az a sötétség, ami emésztette Sault,
téged is utolér.
Hercegem!
Kezia!
-Felkeltem a királynét. -Ne!
Ne mondd el senkinek!
Atyám végre jól van. Nem akarom, hogy aggódjon miattam.
Hadd nézzem!
Ismerek egy gyógyítót. Gibeában él.
Gyakran megsérültem, mielőtt idekerültem,
ő többször is megmentette az életemet.
Vigyél el hozzá!
Aki a Magasságos titkos rejtekében lakik
A Mindenható árnyékában nyugszik
Szárnyaival betakar téged
Szárnyai alatt menedékre lelsz
És azt mondom az Úrnak
Az én oltalmam és váram vagy
Azt mondom az Úrnak
Az én oltalmam és váram vagy
Azt mondom az Úrnak
Az én oltalmam és váram vagy
GÁT VÁROSA A FILISZTEUSOK TERÜLETE
Királyom, Dágón, Asdód fia megérkezett.
Dágón!
Légy hálás, hogy még van trón, amelyre leülhetsz!
A sok kioltott életnek ára lesz.
Mindannyian gyászoljuk apádat.
-Jó király volt. -Valóban?
Súlyosabb veszteség is ért minket.
Le kellett volna győznünk őket.
Rossz volt a terved, Ákis.
Voltak óriásaim.
Ők hátul voltak.
Nagy árat fizettünk érte.
Ellenséges szándékkal érkeztél?
Azért jöttem…
-hogy mutassak valamit. -Azor!
Akkor rajta!
Jó elképzelés volt.
Csak rossz fegyvert használtál.
Nézd meg a pengét!
Egy karcolás sincs rajta.
Nem az óriás erején
és nem is a termetén múlott a győzelem.
Hanem a kardján.
A bronz ideje lejárt. A győzelem kulcsa a vas megmunkálásában rejlik.
Amikor elkészítetted Góliát kardját,
nem tudtad, mit adtál a kezébe.
Mi lenne, ha a filiszteus seregben
mindenkinek ilyen kardja lenne?
Senki sem győzne le minket.
Ezt akartam megmutatni.
Végre felébredtél.
Nézzük ezt a csúfságot!
Rosszabb, mint tegnap.
Tömjént!
Mi a neved?
Hiram vagyok.
Ő Sára, az unokám és a segédem.
Kislány korában mindig mellettem kotnyeleskedett,
és az emberi testről kérdezgetett.
Mindenről tudni akart.
Nem volt nyugtom tőle.
Most várunk vele. A sebet tisztítsd ki, és lásd el!
Ne félj! Ügyes lány.
Megnézhetem közelebbről?
Attól félek, nagyapám nem vett észre valamit.
Ha gondolod.
Igen.
Hol van Kezia?
Visszament a palotába.
Mit gondolsz?
Attól tartok, a nyíl hegye még benned lehet.
Ez fájni fog.
Ha benned marad, a méreg elterjed…
és meghalsz.
Mikor?
Hamarosan.
Akkor mit tegyünk?
Van egy eszköz, amivel kísérletezem.
-Belém szúrod? -Nem olyan rossz, mint amilyennek látszik.
Ezzel megfogom a nyíl hegyét, és egyben húzom ki.
Máskor is bevált?
Nos…
emberen még nem próbáltam.
Jonatán, érthető, ha nem bízol bennem,
de azóta tökéletesítem ezt az eszközt,
amióta a fivérem belehalt egy ilyen sérülésbe.
A te életed a tét.
Sikerülni fog, ha megpróbálhatom.
Csináld!
Jól van.
Ne!
Az a sok ember,
mind jó emberek,
idő előtt haltak meg.
Istenért, igaz célokért haltak meg. De én még mindig itt vagyok.
Én…
maradtam itt…
hogy elmondjam, hogy már nem térnek vissza.
Sok csatát túléltem, sok sebet viszek magammal,
de egyik sem fáj úgy, mint ez.
És most…
a mi családunk gyászol.
Az utolsó szavaival neked üzent.
Büszke volt rád.
Ahogy én is.
Éliáb!
El kell mondanom valamit.
Mi történt?
Jóáb!
Mit akartok tőlünk?
-Gyászolunk. -Sajnálom, Isaiás!
Dávidért jöttünk. Visszakísérjük a palotába.
Visszakíséritek?
Nem értem.
Nem mondtad el nekik?
Mit?
Saul király királyi parancsnokká nevezte ki a fiadat,
én is neki szolgálok.
Te is, Éliáb.
-Éliáb! -Nem!
Éliáb!
Éliáb! Hallgass meg! Állj meg!
Éliáb, ő a parancsnokod.
-Akkor állítson meg! -Éliáb!
Joáb, hagyd!
Éliáb! Várj! Hallgass meg!
Éliáb! Hadd magyarázzam el!
Te felemelkedsz, mi elbukunk.
-Igaz, kisöcsém? -Nem én akartam ezt.
De mégis elfogadtad.
-Azt teszem, amit kértek. -Évek óta küzdök azzal,
hogy megszabaduljunk attól a tehertől, amit jelentesz.
Tudom.
Akkor hadd segítsek! Miért nem engeded?
Miért?
Elmondjam, hogy miért?
Éliáb!
Ezért.
A vezetőnk!
Állj fel!
Nézzetek csak rá! A nagy parancsnok!
Én csak…
Éliáb!
Vezető akarsz lenni?
Akkor állj ki velem!
Mihez kezdesz a parittyád nélkül, óriásölő?
Éliáb! Sajnálom! Csak…
Dávid! Ne állj fel!
Jóáb! Állítsd meg!
Gyere! Most parancsolgass nekem!
Most parancsolgass!
Éliáb!
Nem vagy harcos.
Csak egy szerencsés fiú.
Ma eltemettük a fivérünket.
Ha te leszel a parancsnok, több ezren halnak meg.
Ezért nem megyek veled.
Éliáb!
Elég volt!
Hagyd békén!
Menj!
Rajta! Tedd, amit kell!
Készen állsz?
Lélegezz! Jól van.
Jól van.
Mesélj Naomiról!
Micsoda?
Őt emlegetted álmodban.
-Jonatán! -Mi az?
Mesélj róla!
A szerelmem volt.
Húszéves voltam.
Mikmásnál harcoltam az első csatámban. Győztünk.
De amíg távol voltam, a betegség elragadta az egész családját.
Mire hazaértem, már őt is eltemették.
Mindig bűntudatom volt, amiért elhagytam.
Sajnálom.
Megint megpróbálom.
Érzek valamit.
Gyermekem!
Aggódom érted, Ahinóam.
Miért? Nem én vagyok itt egyedül, megkötözve.
Valóban?
Nem vitázni jöttem.
Akkor miért jöttél?
Sámuel!
Saul egy fényes győzelemmel visszaszerezte a becsületét.
A hibát helyrehozták.
Isten nem látja ezt?
Ő mindent lát.
A lelkünk legmélyéig.
A fényes győzelme
még nem jelent feloldozást.
Azt mondod, nem változott meg?
Nem mondok semmit.
Nem ez a feladatom.
Kislány koromban
vihar csapott le a falunkra.
Az én drága testvéremet…
a folyóparton találtuk meg.
Elsodorta az ár, és ott feküdt élettelenül.
És akkor…
imádkoztam.
Egyre csak…
imádkoztam.
És akkor csoda történt. Újra levegőt vett, visszatért a halálból.
Ha Isten…
képes arra, hogy valakit…
elragadjon…
de aztán visszaadja,
akkor biztos erre is képes.
Képes rá.
De nem tette meg.
Isiás!
Visszajöjjek később?
Nem. Mi az?
Játszol velem táblajátékot?
Persze!
Miért is ne?
Kérsz bort?
Nem, az csak összezavar.
Isiás!
Mi történt veled?
Mindent elmondok, Meráb.
Csak később.
Csak annyit mondj,
visszatér majd a lázadó bátyám?
A lázadásnak sok formája lehet.
És a jó kedéyű?
Szörnyen unalmas volt nélküled.
Itt vagyok, Meráb.
Te jössz!
Rajta!
Úgy hallom, atyánk megfosztott az esküvődtől.
-Igen. -Jordán, Júda földjéről.
Komolyan?
Nem olyan rossz.
Nem? Szerelmes voltál?
Nem voltam szerelmes.
Nem ismertem.
De tetszett.
Egy pillanatig szép volt.
Elképzeltem, milyen lenne az életem egy rendes ember mellett.
Talán boldog is lettem volna.
Boldog?
Te?
Ugye? Tudhattam volna.
Nekem nem ez jutott.
Mikálnak viszont igen.
Talán nem véletlenül.
Ő csodálatos.
Én mindig elrontok mindent.
Erről vagyok híres.
Miért csinálod ezt?
Miért becsülöd le magad?
Jonatán és Mikál azért kapnak meg mindent,
mert elhiszik, hogy megérdemlik.
Mi pedig azért rekedtünk meg,
mert azt hisszük, nem jár nekünk a boldogság.
De nekünk is jár, Meráb. Ez mindig is így volt.
És ha így van,
akkor mire vágynál?
Sámuel!
Milyen régóta vártam erre a pillanatra!
Ki vagy te?
Hogy ki vagyok?
Dóég vagyok,
egy edomita.
De én ismerlek téged.
Azért küldtek, hogy megtudjam a felkent nevét.
Akár az életed árán is. A tanítványod már megfizetett érte.
Hogy is hívták
a tanítványodat?
Csak a sikolyaira emlékszem.
Szilásznak hívták.
Szilász.
Mondd csak! Te sosem vágod le a hajad?
Mert a hajad
szent az istened számára?
Akkor talán kezdjük ezzel!
Van még egy név.
Egy név, amiről gyakran álmodom…
Timna.
Micsoda?
Mit mondtál?
Timna.
Édesanyád neve.
Látod, többet tudok rólad, mint hinnéd.
És Isten is.
Amikor édesanyád, Timna
meghalt apád keze által,
megijedtél.
Nem így volt?
A lépcső alá bújtál.
Honnan tudod ezt?
És utána éreztél még valamit, ugye?
Kíváncsiságot, ami a mai napig éget.
Benned ég.
Így lettél a halál megszállottja.
Isten felemelhetett volna abból a sötétségből.
De te megtagadtad őt, és még sötétebb útra léptél.
Ezért
Dóég, Timna fia,
edomita.
Hadd segítsek rajtad!
Hol vagyok?
Mi ez a hely?
A halál csapdájába estél, ahová oly sok embert taszítottál.
És ott maradsz mindörökre.
Isten győzelemmel ajándékozott meg,
és egy új fiúval, egy bajnokkal.
Egy egyszerű pásztor,
mint én voltam.
Igen.
Fényes győzelem.
Tényleg azt gondolod, hogy Dávid képes elvezetni egy sereget?
Bölcs döntés, ha Dávidot népünk egyesítésére használjuk fel.
Az emberek szeretik.
Lelkesíti őket.
-Engem is lelkesít. -Te lelkesíted őket.
Te.
Talán bölcsebb lenne várni.
Mivel?
Az esküvő bejelentésével.
Adj Dávidnak egy kis időt, hogy bizonyítson!
Hogy bizonyítson?
Hiszen megölt egy óriást.
Férjhez akartad adni Mikált Adriel egyik fiához,
pedig ő sem bizonyított.
Adriel egy befolyásos vezető, és a szövetségesünk.
Dávid viszont…
egy közember törvénytelen gyermeke.
Ahinóam, már döntöttem.
Miért szállsz szembe velem?
Nem kérünk bort.
Hagyj magunkra!
Ha nem hiszel Dávidban…
akkor bennem sem hiszel.
Hiszek benned.
Gyere ide!
Ülj mellém!
Királyom! Ezt látnod kell.
Mi történt, Ábner?
Gyere velem!
Nem válaszol senkinek.
Csapdába került, ahogy te.
Hol van Sámuel?
Eltűnt.
Melyik bolond akarta megfenyegetni a prófétát?
És nekem miért nem szólt senki?
Reméltem, hogy nem lesz szükség erre.
Jobb volt, hogy nem tudtál róla.
Keressétek meg Sámuelt!
Dávid! Ne aggódj!
Neki jobban fájt, mind neked.
Éliáb! Nem akarsz mondani valamit?
Ez Jonatán kardja.
Igen. Ő adta nekem.
Avva!
Vigyázz a bárányokra!
És nagyapára is!
Megígérem.
Mikor jössz vissza?
A királyi család befogadott.
Akkor nem látunk egy ideig.
Feleségül veszem Mikált.
A házasságunk révén békés úton juthatok el a trónig.
Legyen igazad!
Dávid! Én sosem hittem abban, hogy Izraelnek királyra van szüksége.
De ha tényleg ez Isten akarata,
örülök, hogy te leszel az.
Ígérd meg,
hogy vigyázol magadra!
Az Úr velem van.
Az Úr veled van.
Készen állunk.
Tessék!
Köszönöm. Ezt még szoknom kell.
Ég veled, atyám!
„Dávid parancsnok”!
Jól hangzik.
Dávid!
Az a te lovad?
Az új rangodnak köszönhetően
sok előkelő hölgy felfigyel majd rám.
-Felülsz mögém? -Ha lehet.
Nem.
Gyalog megyünk.
Menjünk!
Menjetek!
-Gyalogolni akarsz? -Igen.
Meráb!
Váratlan meglepetés.
-Nem tudtam aludni. -Apja lánya.
Gyere, ülj le!
Egy kis bort?
Nem. Csak összezavar.
Igen, de pont ez a lényeg.
Mi a baj?
A csatával álmodsz?
Nem, én…
Amikor megfosztottál egy élettől…
egy házasságtól…
nagyon fájt.
Nem láttad, hogy boldog voltam?
Drágám!
Tudod…
nem voltam önmagam.
Tudom.
Ezért szeretnék kérni valamit.
Van egy jó mód arra, hogy szolgáljam ezt a királyságot
és ezt a házat.
A te házadat, királyom.
Kiállok Izrael királya ellen…
megküzdök Izrael istenével.
A kard el van átkozva.
Nem lehet a király közelében.
Vidd el Nóbba!
Rejtsd el a szent tárgyak közé!
Igenis, parancsnok!
Egy szót se!
Menj!
NÓB A PAPOK VÁROSA
Édesapám!
Üdvözöllek, fiam!
Mi van nálad?
Ezt nem láthatja meg senki.
Jó reggelt!
Sokkal jobban festesz.
Hogy érzed magad?
Mit keresel itt?
Kezia aggódott.
Nyugalom! Nem mondom el senkinek.
Isiás egész éjjel az ágyad mellett ült,
arra várt, hogy lemenjen a lázad.
Talán csak arra várt, hogy meghaljak.
Látod, megmondtam. Sosem bízik bennem.
Egész éjjel udvarolt neked?
-Nagyon jó benne. -Csak rólad beszélt.
Hogy sokat tettél a családért.
Vissza kell mennem a palotába.
Csak lassan!
-Jól vagyok. Köszönöm. -Maradj itt!
Megmentetted az életemet.
És…
köszönöm a társaságot.
Úgy látom…
nem gyógyultál meg teljesen.
Sára visszajöhetne velünk a palotába
a herceg gyógyítójaként.
Nem is tudom…
Hálás lennék
a gondoskodásodért.
Bocsáss meg, de ez az otthonom. Szükségük van rám.
Hát persze!
Hozok néhány dolgot.
Azért megpróbáltam.
Örülök, hogy újra észreveszed a nőket.
Dávid! Köszönjük!
Vissza!
Minden rendben?
Atyám mindenkit összehívott a trónterembe.
Nagy bejelentés lesz.
Gyere!
Királyom!
Köszönöm, hogy megengedted, hogy otthon gyászolhassam a bátyámat.
Dávid! Örülök, hogy visszajöttél.
Készen állsz hűséget fogadni a háznak?
Készen állsz a parancsnokságra?
Hogy a királyt szolgáld az életeddel?
A szívem mélyén érzem, hogy itt a helyem.
Elfogadom az esküdet. És ajándékként…
felajánlom neked gyönyörű leányomat feleségül.
Merábot.
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor tta: Usztics Anna