AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL
Megnyerem a csatát. Ismét felkenhetsz engem.
Ezt nem tehetem.
Dávid szeret engem.
Dávid nem választana téged.
A nővérednek igaza van.
Ő a jobb választás.
Hagyd el Izraelt! Különben megöllek!
Isiás feleségül veszi Dinát, Jáír lányát, Dán törzséből.
Nincs szükségünk ceremóniára. Együtt újrakezdhetjük.
Akit Sámuel felken, annak meg kell halnia.
És a családjának is.
A fiaddal szégyent hoztok Isaiás nevére.
Anyád a népem ellenségétől származott.
Sietve vettem el, törvénytelenül.
A pecsétgyűrűmmel megváltoztattad a törvényt.
Nem jössz velünk a tabernákulumba.
Adriel fontos hírt hozott.
Láttam, amikor Sámuel Betlehembe jött.
Tudom, hogy kit kent fel.
Anyám! Milyen nagy
a tabernákulum?
Nagyobb minden másnál.
Majd meglátod!
Lenyűgöző látvány lesz.
A föld legszentebb helye az év legszentebb napján.
Isten ma figyelni fog minket?
Isten mindennap figyel minket.
Főleg téged, Nátánáél.
-Ezért nevet annyit. -Éliáb!
Az a szent hely?
Igen.
A tabernákulum.
Isten lelke ott lakozik.
Dávid!
Mindenki indulásra kész.
Jól vagy?
Igen.
Anyám hangját hallottam a szélben.
Te vagy az oltalmam
Megóvsz a bajtól
Körülveszel a szabadulás örömével
El akartam mondani neki.
Mit?
Hogy a tabernákulumhoz megyek.
Nem mentetek oda gyerekként?
Őt sosem engedték be.
Engem sem.
Gyertek! Menjünk haza!
Nem.
Az én hibám. Ti menjetek be!
Nem lehet. Minket sem engednek be többé.
Így döntöttek a vének.
-Képmutatók! -Éliáb!
-Ez Dávid miatt van! -Éliáb, elég ebből!
Most már díszvendég vagy.
A király bajnoka.
Gyere!
Menjünk!
Minden rendben?
Semmi sincs rendben.
Áruló van közöttünk.
Átkozott Sámuel!
Ez az ő lelkén szárad.
A felkent?
Nyugodj meg, uram!
Vége lesz a fenyegetésnek.
Megszabadulunk a családjától, aztán a felkenttől.
Jóábnak gondja lesz rá.
Arra gondoltam, inkább mást kérnék meg erre.
Nem.
Jóábban megbízom.
Természetesen.
Mielőtt megérkeznénk, sort kerítünk rá.
DÁVID HÁZA
Atyánk büszke lenne,
ha látna a tabernákulumnál.
Mindkettőnkre büszke lenne.
Én nem megyek veled.
Jóábbal feladatot kaptunk.
Most? Miért?
Nem árulta el, de biztos nagyon fontos.
Veled akartam elmenni.
Talán nem az volt megírva, hogy lássam.
Köszönöm.
Ki kell tisztítani mindennap.
Megígéred?
Sára!
Mikál!
Pihenj kicsit!
A családom hálával tartozik neked.
Szívesen segítek.
Ez több annál.
Miattad van életben a testvérem.
Örülök, hogy a tudásom hasznos volt.
Jól ismerem Jonatánt.
Nem csak hálát érez irántad.
A férfiak gyakran összezavarodnak.
A gyógyító iránt csak hálát és tiszteletet éreznek.
Ha engem kérdezel…
az érzések kölcsönösnek tűnnek.
Alig ismerem.
Gyere velünk!
A tabernákulumba?
Ha elmész, sosem tudod meg, mi lehetett volna.
Akkor eljössz velünk?
-Igen? -Jól van.
Hogy van az én kincsem?
Hogy van Sámson?
Bátyám!
Velünk jössz?
A húgod szerint még ápolásra szorulsz.
Sosem voltam ilyen rosszul.
Akkor muszáj veletek mennem.
Szerzünk egy lovat.
Szívesen, bátyám!
Hosszú út lesz.
Nem kell beszélnünk.
Nekem megfelel.
Talán inkább a hintóban utaznál?
Egy herceg felesége vagy.
Gyorsan elvettél,
de alig ismersz.
Segítsek felülni, hercegem?
Már késő visszakozni.
Miért nem jön anyánk?
Atyám!
Anyánk mindig velünk jön.
Ebben az évben nem.
Úriás!
Vezetnem kell, de nem tudom, merre induljak.
Látod azt a felderítőt ott, elöl?
-Igen. -Figyeld őt!
Kövesd a lovát!
Köszönöm.
Az új parancsnokunk nem tudja az utat.
Te nem aggódsz?
Mondd csak, Oáz! Hány óriást is öltél meg?
Legalább elárulnád, hová megyünk?
Kirjat-Jearimba?
Nem. Délre megyünk.
Júdába?
Pontosan hova? Melyik faluba? És miért?
Éliáb!
Amikor eljön az ideje, megtudod.
TÁBOR A TABERNÁKULUM FELÉ VEZETŐ ÚT
-Kérsz? -Nem szeretem.
Dávid!
Királyom!
Köszönöm ezt a nagy megtiszteltetést.
Ez a legkevesebb, amit tehetek a hűségedért.
Irigyellek,
hogy mindezt most először élheted át.
Az engesztelés napja a bűnbánat ideje.
Megbánjuk mindazt, ami eltávolít Istentől.
És szembenézünk tetteink következményeivel.
Ez a szertartás sok mindennek a kezdetét és a végét jelenti.
Majd meglátod.
Te vagy az oltalmam
Megóvsz a bajtól
Körülveszel a szabadulás örömével
Szela
Örüljetek az Úrnak
A parancsnok énekel.
Ujjongjatok, ti, igazak…
Ne törődj velük!
Idővel elnyered a bizalmukat.
Sok éven át pásztor voltam, apám nyáját tereltem.
Ők mindig hűséggel követtek.
Az emberek nem birkák.
Egy katona fájdalommal,
nehézségekkel
és a halállal néz szembe mindennap.
Ezért egy vezetőnek
nagyobb célt kell adnia nekik.
Sikerülni fog.
Így vagy úgy.
A szolgák ellátják a lovakat.
Azt hinnéd, Mikál már rájött erre, de hát ismered.
Igen.
El akartam mondani,
hogy meggyőztem apámat, és a családodnak száz birkát ad.
És az apád visszatérhet Júdába,
együtt imádkozhat a többiekkel,
lemoshatja a múlt bűneit.
Jövőre csatlakozhat hozzánk.
Ez az ajándékom.
Köszönöm.
A szerelmemet nem lehet megvenni.
De ki lehet érdemelni?
Már kiérdemelték.
Dávid! Nézd!
Nem engem választottál, de bebizonyítom, hogy ez a jó döntés.
Tudod, hogy mit tettél a húgoddal?
Mit tettem?
Dávid, engem sosem választottak.
Átnéztek rajtam. Semmibe vettek.
Azt hiszem, te is tudod, milyen érzés, ha a családod elfelejt.
Amikor nincs saját utad.
De nézz csak magadra!
Megölted az óriást, és mindent megváltoztattál.
Megtaláltad az utad.
Én is ugyanezt szeretném.
Ugyanúgy megérdemlem én is a jövőt, mint Mikál.
És az az igazság, hogy a királyságnak ránk van szüksége.
Ezért döntött így apám.
És ezen nem fog változtatni.
Nem kell, hogy tetsszen.
És nem kell, hogy szeress.
De most mindenki minket figyel.
Ezért kérlek,
hogy ne hozz szégyenbe!
Segítség!
Itt van.
-Mi történt? -Fegyveresek. A filiszteusok.
Falvakat dúlnak fel.
Az enyémet is feldúlták.
Gebát.
Dávid! vidd a testvéred és még néhány embert!
Hívunk segítséget.
-Igenis! -Vigyétek!
-Vezess! -Erre!
Menjünk!
Fegyverbe! Támadnak a filiszteusok.
Jóáb!
Mit keresünk itt?
Ne titkolózz!
Ők a szomszédaim.
Sámuel felkent egy férfit. Itt lakik.
Nem!
Ez nem lehet igaz.
De mégis az.
És mit csinálunk?
Megszabadulunk a veszélytől és a családjától is.
Nem maradhat életben senki.
Jóáb!
Ők jó emberek. Nem tehetjük ezt. Nem teszem meg.
Inkább a te családodat öljük meg?
Mit keresel itt? Azt hittem, Gibeában vagy.
Tóbiás, Jáfet fia.
Áruló vagy.
Hogyan? Nem.
-Jóáb! Nem értem. -Jóáb!
Éliáb! Mondd meg neki! Te ismersz.
Meg kell halnod,
-hogy megvédjük a királyt. -Jóáb!
-Kérlek! -Az igazi felkentet.
Éliáb! Mondd el neki!
Atyám!
Menj! Menekülj, fiam!
Atyám! Ne!
Megkeresem.
Te öld meg a többit!
Legyen eszed!
-Tóbiás! -Hol van atyánk?
Hogy tehettek ilyet?
Ez őrültség!
Hol van a vezetőnk?
Erre!
Vannak túlélők.
Mondtam, hogy nem áll készen.
Segíts!
-Oáz! -Eitán?
Segíts, Eitán!
Egy tucat embert elvesztettünk.
Egy tucatot.
Miért siettél ennyire?
Úriás, vidd Oázt magaddal, lássátok el a sebesülteket!
Lerohanták a falvakat.
Azt tettem, amit tennem kellett.
Tudod, mit tettek volna.
Előnyben voltunk.
De az érzelmeid vezettek, és felfedtél minket.
Herceg, ezt látnod kell!
A halálba küldted őket ok nélkül.
Minden filiszteusnál volt egy.
Két szekerük is tele volt vele.
A többit elvitték.
Szén.
Égetett fa?
Mit akarnak vele?
Miért kockáztatták ezért az életüket?
Dávid, gyere, ülj le a tűz mellé! Gyere!
Miattam haltak meg.
Egy csatában haltak meg.
Tudták, hogy ez előfordulhat.
Engem követtek.
Bíztak bennem.
Tudod,
sokszor láttam, ahogy apám férfiakat küld halálba.
Ezért…
tudom, hogy mit tesz a háború.
Nemcsak a katonákkal,
hanem azokkal is, akik hátramaradnak.
A gyászt nem lehet elkerülni.
De nem vagy egyedül.
Gyere!
Nos?
Még mindig nehéz.
Vaskardokat ígértél, olyanokat, mint Góliáté.
Időre van szükségem, és még több ilyen anyagra.
Mindent megadtam, amit eddig kértél. Sok ember életébe került.
De te mégsem váltottad be az ígéretedet.
Talán a mestered jobb nálad.
A mesteremnek nincs párja.
Hol van?
Senki sem tudja.
Azt hiszem, meghalt. Góliátnak készített utoljára kardot.
De én vagyok a legjobb tanítványa.
Kérlek! Hadd bizonyítsak!
Hamarosan egy hatalmas sereget fogsz vezetni,
a legjobb fegyverekkel.
Nem embereknek lesz.
Hanem isteneknek és királyoknak.
Meg tudod csinálni?
Igen, uram.
Megmutatom.
Jól van.
Folytasd!
A TABERNÁKULUM NÓB VÁROSA
Dávid!
Adonáj egykoron a Sínai-hegyről mutatta meg Mózesnek a tabernákulumot.
Megparancsolta neki, hogy építsen egy ugyanolyat a földön is.
Ez…
a mennyek országának mása.
Itt van. Értünk van.
Dávid!
Népem!
Bemutatom nektek…
az óriásölőt!
És a hercegnőjét, Merábot.
Mosolyogj, Dávid!
Ha nem értük, tedd meg értem!
Rendben?
Hol voltál? Mi volt a küldetésed?
Nem beszélünk erről.
Sem most.
Sem máskor.
Ha azért jöttetek, hogy kezet emeljetek Sámuelre,
ahhoz előbb át kell jutnotok a tabernákulum összes papján,
Izrael népe előtt.
Biztosíthatlak titeket, hogy nem akarjuk bántani a látnokot.
Igazából
azért jöttünk, hogy megszabadulhasson a saját bűneitől.
Mégis mit csinálsz?
Nem nyilvánvaló?
Megegyeztünk.
Inkább lovagolnál, mint hogy gyermeked legyen?
Senkitől sem akarok gyereket.
Fájdalom, szenvedés,
duzzadt has, halálos veszély, és mindezt miért?
Egy kis élvezetért?
Ígérem neked,
hogy nem kis élvezet lesz.
Mózes törvénye kimondja, hogy az engesztelés napja
az önmegtartóztatás ideje.
Te megőrültél!
Jól van. Amikor holnap lemegy a nap,
az önmegtartóztatás véget ér.
Meglátjuk, hogy akkor is rám akarod-e szegezni a pengéd.
Meglátjuk, uram.
A szabad ég alatt alszol?
Mikál!
Gyere, ülj le!
Döntést hoztam kettőnkről.
Ami korábban történt,
csak színjáték volt, nem leltem benne örömöt.
Az emberek igen.
Látom, hogyan végződik mindez.
Kíméljük meg magunkat a fájdalomtól!
Elveszed Merábot.
Én pedig elfogadom.
Nem tehetem.
Nem fogom. Téged szeretlek, Mikál.
Csak téged.
Többről van szó, mint a saját boldogságunkról.
Én csak segítettem szembenézni az óriással.
-Talán csak ezért rendelt melléd az Isten. -Nem.
Az a sorsunk, hogy együtt legyünk. Tudom.
Csak harcoljunk tovább!
Én harcolok. Csak valami másért.
Miért?
A családomért.
Azt mondtad, apádat hibáztatod.
Haragszom rá, igen, de attól még ő az apám.
-Ő a felkent. -Valóban?
Ne szólj Isten ellen!
-Ne előttem, és főleg ne itt! -Nem úgy értettem.
Szeretlek, de Isten akaratát kell követnem.
És ha Isten azt akarja, hogy engem válassz?
Mindig ezt mondod, de kérdezted erről egyáltalán?
Folyton erről kérdezem.
-És válaszolt már? -Még nem, de…
Akkor ez a válasz.
Ha az lenne a sorsunk, hogy együtt legyünk, egyszerűbb lenne.
Nem kéne folyton harcolni,
nem kéne szétszakítani a családomat.
Dávid, anyám már nincs is itt.
Tudom.
Attól félek, hogy önzőek vagyunk.
Mikál, kérlek!
Döntöttem.
Ha szeretsz, tiszteletben tartod.
Ez Dávid miatt van.
Nem az ő hibája. És nem is a tiéd.
De te fizeted meg az árát.
Ahelyett, hogy ítélkezel, mint ők,
inkább törekedj arra, hogy Istennek tetsző ember légy!
Talán akkor te leszel az, aki megváltja a családunkat.
Tóbiás!
Királyom!
Köszönöm, Ábner, hogy elhoztad a legbecsesebb vendégemet.
Mondd csak, Saul!
Minden „becses” vendégedet erőszakkal hurcolják ide
az éjszaka közepén?
Hila!
Nem azért hozattalak ide, hogy megfenyegesselek. Kérnék valamit.
Sok megbeszélnivalónk van.
Kérlek, ülj le!
Inkább állva maradok.
Hol van Ahinóam? Mindig együtt utaztok.
Ez nem a te dolgod.
Őszintén remélem, hogy nem beteg,
vagy nem küzd a saját démonaival, ahogy te nemrég.
Biztosíthatlak, Hila, hogy az elmém sosem volt még ilyen tiszta.
Ezt Sámuelnek is tudnia kell.
Győzd meg a férjed! Úgy tűnik, elfelejtette, mi Isten akarata,
vezesd a helyes útra!
Holnap Sámuelnek Izrael előtt meg kell erősítenie,
hogy támogat engem, a királyt.
Fogságban tartottad.
Úgy tűnik, még ez sem volt elég, hogy meggyőzd.
Miért pont itt gondolná meg magát?
Ha Isten nem tudott választ adni erre a kérdésre,
talán nekem kell a fülébe súgnom az igazságot.
Hát nem látod?
Amikor Sámuel szavai a házadat szolgálják, elfogadod, hogy Isten üzenete.
Ha nem, akkor nem veszel tudomást róluk.
Lehet, hogy Isten szól általa, de az is lehet, hogy nem.
És ha nem,
akkor talán nem is Isten választott ki téged.
Akárhogy is, veszítettél.
Fogadd el sorsod, és békére lelsz!
Senki sem él örökké.
Sámuel élete pedig idő előtt véget ér, ha továbbra is szembeszáll velem.
És Hila!
Rettenetes volna, ha veled is történne valami.
Seregek ura!
Azok nevében, akik még hűek maradtak, kérlek,
mutasd meg szeretetedet és jóságodat Izrael népének!
Mert elhagytuk Adonájt.
És vétkeztünk ellened.
És egymás ellen is.
De te türelmes vagy
és irgalmas.
Nem gerjedsz könnyen haragra.
És a kegyelmed végtelen.
Fogadd el áldozatunkat az új esztendő kezdetén!
Szabadíts meg bűneinktől,
és bocsásd meg a vétkeinket!
Add ránk áldásodat
és kegyelmedet!
Merre jártál?
Kint voltam a friss levegőn.
Annak…
örülök.
AZ ENGESZTELÉS NAPJA
Köszönöm.
-Nem kéne itt lenned. -Jonatán!
Semmi baj!
Hagyd csak!
Hagyjatok magunkra!
Gyere!
-Sámuel! -Fényes győzelmet arattatok.
Dicséretes!
Dávidé az érdem.
Valami bánt.
Ő a felkent.
Őt választotta Isten apám helyett.
Vagy tévedek?
Mit súg a szíved?
Dávid a barátom lett.
Én tanítom meg neki mindazt, amivel elpusztíthatja az apámat,
a családomat és engem.
Félek, hogy ez megzavarja az elmémet.
Hallgass rám!
Senki, még én sem tudom pontosan, mit tervez Adonáj,
és miként nyilvánítja ki akaratát.
Tényleg azt hiszed, hogy Dávid bántana téged vagy a családodat?
Nem hiszem.
De…
akkor mi az én szerepem?
Ha a trón Dávidot illeti…
akkor az útjában állok.
Akkor légy a legnagyobb szövetségese!
Segíts Dávidnak azzá a férfivá válni, akire Istennek szüksége van.
Jaj, Jonatán!
Addig is
próbálj örömet találni az életedben!
Mosd meg a kezed!
Rajta!
Tartozol nekem, Isaiás fia.
Megmentettelek téged és a családodat a haláltól.
Mit tettél?
Tudom, ki vagy, Dávid.
Tudom, hogy felkentek.
Tehát igaz.
A tekinteted elárul.
De ne aggódj!
A királynak egy másik nevet mondtam.
Akit nem fogok hiányolni.
Ő és a családja meghalt helyetted.
Ezért hát…
amikor a jogar visszatér Júdához, ahogy megjövendölték,
és te ülsz majd a trónra…
kis muzsikus harcosom…
Emlékezz majd, ki védett meg!
Az Úr választott.
Erre a kecskére helyezem minden bűnünket,
hogy vigye el őket a pusztába.
Vigye messzire bűneink terhét,
hogy tisztán állhasson ez a nép előtted!
Akit jogtalanul kentél fel, már halott.
Isten mutatta meg őt nekem, hogy eltöröljem
a föld színéről.
Most mutasd meg nekik, hogy én vagyok Isten választottja!
Kenj fel újra, itt és most!
Csak így térhet vissza a béke erre a földre.
Isten parancsának engedelmeskedem.
Te is tudod, Saul.
És amit kérsz tőlem, nem az, amit Isten rendelt.
Te vagy az oltalmam
Megóvsz a bajtól
Körülveszel a szabadulás örömével
Szela
Örüljetek az Úrnak
Ujjongjatok, ti, igazak
Vigadjatok mind, ti igaz szívűek
Megvallottam neked vétkemet
Bűnömet nem takargattam
Elhatároztam
Hogy bevallom hűtlenségemet az Úrnak
És te megbocsátottad bűnömet
Szela
És te megbocsátottad bűnömet
Szela
Figyelj rám!
Figyelj!
Veled vagyok.
Veled harcolok, és veled gyászolok.
Rossz döntést hoztál.
Saul!
Nem félek tőled.
Nem téged szolgállak.
Ez az oltár a papoké,
nem a királyoké.
Megkapod, amit akarsz.
Már nem vitázom veled.
Elfogadom.
-Mikál… -De nem foglak támogatni.
Ne várd, hogy megbocsássak neked, Meráb!
Nem tudok.
Jonatán!
Azt mondták, találjak örömöt az életemben.
Megfogadom a tanácsot.
Tudom, hogy mit szeretnél.
De…
mi…
nem lehetünk együtt.
Miért?
Talán nem akarod?
Meséltem, hogy a fivérem meghalt.
De nem mondtam el mindent.
Izsáknak hívták.
A mikmászi csatában esett el.
Abban a csatában, amely Izrael hősévé tett téged.
Felmásztál egy sziklára,
és a fegyverhordozóddal rárontottál a filiszteusokra.
Ketten egy egész sereg ellen.
Izsák is azok közé tartozott,
akik miattad indultak harcba.
És ezért halt meg.
Igyekeztem,
hidd el, nagyon igyekeztem,
hogy ne téged okoljalak a haláláért.
Én gyógyítok.
Te halált hozol az emberekre.
Ilyen egyszerű.
Sára!
Minden rendben?
Te vagy az oltalmam
Megóvsz a bajtól
Körülveszel a szabadulás örömével
Szela
Örüljetek az Úrnak
És ujjongjatok
Ti, igazak
Vigadjatok mind
Te vagy az oltalmam
Megóvsz a bajtól
Körülveszel a szabadulás örömével
Szela
Örüljetek az Úrnak
Ujjongjatok, ti, igazak
Vigadjatok mind
Ti, igaz szívűek
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor Hegyi Júlia Anna