DETTA HAR HÄNT…
Jag vann det här slaget. Du ska smörja mig igen.
Det kan jag inte göra.
David älskar mig.
Det finns ingen anledning att ni gifter er.
Din syster har rätt.
Hon är ett bättre val.
Försvinn från Israel! Jag hittar dig och dödar dig.
Eshbaal ska gifta sig med Dinah, Yahir av Dans dotter.
Vi behöver ingen ceremoni. Tillsammans kan vi få en andra chans.
Den Samuel smörjer, han måste dräpas.
Tillsammans med alla i hans hushåll.
Du och ditt barn vanhelgar Jishajs namn.
Din mor, född fiende till vårt folk.
Jag äktade henne i hast, mot lagen.
Du tog du min sigillring, ändrade min lag.
Du kommer inte att följa med mig och familjen till tabernaklet.
Adriel har viktiga nyheter.
Jag såg Samuel komma till Betlehem.
Jag vet vem han smorde.
Hur stort är det, mor?
Tabernaklet.
Större än något du någonsin har sett.
Vänta bara.
Det är en mäktig syn, David.
Den heligaste platsen i landet, på den heligaste dagen på året.
Ser Gud oss idag?
Gud ser oss varje dag.
Speciellt dig.
-Därför skrattar han så mycket. -Eliav.
Är det det?
Ja.
Tabernaklet.
Där Guds ande har sin boning.
David?
Alla gör sig klara att fara.
Mår du bra?
Ja.
Jag lyssnar efter min mors röst i vinden.
Du är mitt beskydd,
för nöd bevarar du mig,
med frälsningens jubel omger du mig.
Jag ville säga det.
Säga vad?
Att jag ska till tabernaklet.
Gick ni inte dit när du var liten?
Hon tilläts aldrig.
Inte jag heller.
Kom. Vi återvänder hem.
Nej.
Nej, inte för min skull. Gå du.
Nej. Ingen av oss får någonsin göra det igen.
Det är de äldstes beslut.
-Hycklare! -Eliav.
-Det här är på grund av David. -Eliav, tyst.
Nu är du en hedrad gäst.
Du är kungens mästare.
Kom nu.
Kom.
Är allt väl, min kung?
Allt är inte väl.
Vi har en förrädare bland oss.
Förbanna Samuel.
Det här blodet är hans ansvar.
Den smorde?
Var lugn…
…det här hotet kommer att undanröjas.
Först hans familj, sen den smorde.
Joab sköter det.
Jag tänkte anlita någon annan för det här.
Nej.
Joab. Han är den jag litar på.
Naturligtvis.
Det kommer vara utfört innan vi når tabernaklet.
Far skulle vara stolt,
att få se dig besöka tabernaklet.
Han skulle vara stolt över oss båda.
Jag följer faktiskt inte med dig.
Jag fick precis veta att jag ska på ett uppdrag med Joab.
Nu? Varför?
Han sa inte det. Det måste vara viktigt.
Jag ville göra det med dig.
Det kanske är något som aldrig var menat att jag skulle se.
Tack.
Gör rent det här varje dag.
Lovar du det?
Sara.
Mikal.
Vila lite.
Min familj står i skuld till dig.
Det är ett nöje att tjäna.
Nej, du gör mer än det.
Min bror lever tack vare dig.
Jag är glad att mina kunskaper var till nytta.
Jag känner Jonatan väl.
Hans känslor för dig är djupare än tacksamhet.
Män är ofta förvirrade när jag vårdar dem.
Det är en känsla av tillgivenhet och vördnad för helaren.
Om du frågar mig…
…tycks känslorna vara ömsesidiga.
Vi har precis träffats.
Följ med oss.
Till tabernaklet?
Om du lämnar oss, vet du aldrig vad som kunde ha blivit.
Så, du kommer?
-Ja? -Visst.
Hur mår min pojke?
Hur mår Samson?
Broder.
Följer du med oss?
Din syster verkar tro att du fortfarande mår dåligt.
Jag har aldrig mått sämre.
Då antar jag att jag är förpliktigad.
Vi skaffar dig en häst.
Varsågod, broder.
Det är en lång resa.
Vi behöver inte prata.
Det går bra för mig.
Du kanske föredrar att åka i vagnen?
Du är en prins fru nu.
Så snabb att gifta dig,
ändå vet du så lite om mig.
Behöver ni hjälp, min prins?
För sent att backa ur nu.
Varför kommer inte mor?
Far.
Hon har alltid varit med oss vid tabernaklet.
Och i år, är hon inte det.
Uria.
Min uppgift är att leda, men jag vet inte vägen.
Ser du spanaren där framme vid pelaren?
-Ja. -Håll ögonen på honom,
och följ hans häst.
Tack.
Vår nye härförare ber om vägen.
Borde vi oroa oss?
Påminn mig, Oaz, hur många jättar har du dödat?
Kan du åtminstone säga vart vi ska?
Är det Kiriat-Jearim?
Nej, vi ska söderut.
Judeen?
Vart exakt? Vilken by? Och varför?
Eliav,
du kommer att veta sanningen tids nog.
MACHANEH VÄGEN TILL TABERNAKLET
-Vill du ha? -Jag tycker inte om det.
David.
Min kung.
Tack för den stora äran.
Det är det minsta jag kan göra för någon så lojal.
Jag avundas dig.
Att uppleva det här för första gången.
Försoningsdagen är en tid för botgöring.
För det som fjärmar oss från Gud.
Och för konsekvenserna våra val åsamkat.
Det är en ceremoni som markerar både början och slutet på mycket.
Du kommer se.
Du är mitt beskydd
för nöd bevarar du mig,
med frälsningens jubel omger du mig
Sela
Var glada i Herren
Vår härförare är en sångare.
och fröjda er, ni rättfärdiga…
Strunta i dem.
Att vinna deras förtroende tar tid.
Jag har varit herde i många år, och lett min fars flockar.
Och de har alltid lojalt följt mig.
Män är inte får.
Att vara soldat är att möta smärta,
svårigheter,
och risken att dö varje dag.
Så en ledare måste ge dem ett syfte
större än dem själva.
Du kommer dit, David.
På något vis.
Vi har tjänare som tar hand om hästarna.
Man kan tycka att hon borde veta det nu, men du känner Mikal.
Det gör jag.
Jag ville berätta.
Jag övertalade min far att ge din familj 100 får.
Och din far kommer att återupprättas i Juda,
välkommen att be med de andra,
alla tidigare synder är utplånade.
Så han kan följa med oss nästa år.
Det är min gåva till dig.
Tack.
Men min kärlek kan inte köpas, Merab.
Den kanske kan förtjänas?
Det var den redan.
David, hör på.
Jag vet att jag inte är den du valde, men jag ska göra det till rätt val.
Vet du vad du har gjort mot din syster?
Vad har jag gjort?
David, jag har aldrig valts, någonsin.
Jag förbises. Jag ignoreras.
Jag tror att du vet hur det känns. Att bli bortglömd av ens familj.
Att inte ha ett syfte.
Men se på dig nu.
Du dödade jätten, och det ställde allt på ända.
Du fann ditt syfte.
Och jag vill finna mitt.
För att jag förtjänar en framtid lika mycket som Mikal.
Och sanningen är att du och jag är vad kungariket behöver.
Det är därför min far tog beslutet.
Och han ändrar sig inte.
Du behöver inte tycka om det.
Och du behöver verkligen inte älska mig.
Men hela nationen har ögonen på oss.
Så, snälla…
…skäm inte ut mig.
Hjälp!
Därborta!
-Vad hände dig? -Beväpnade män, filistéer.
De plundrar by efter by.
Nu, min.
Geba!
David, ta med dig din bror och en trupp män.
Vi kallar på förstärkning.
-Som ni önskar. -Ta honom.
-Led oss. -Den här vägen.
Visst, vi går.
Med era vapen. Filistéerna attackerar!
Joab,
vad gör vi här?
Du, inga mer hemligheter.
De är mina grannar.
Mannen som Samuel smorde bor här.
Nej.
Det kan inte vara sant.
Men det är det.
Och vad ska vi göra?
Avlägsna hotet, och utrota hans ätt.
Ingen får överleva.
Joab.
Det här är goda människor. Vi kan inte. Jag gör det inte.
Föredrar du att det är din familj?
Vad gör du här? Din far sa att du återvänt till Gibea.
Tobia, Jafets son.
Du är en förrädare.
Vadå? Nej.
-Joab, jag förstår inte. -Joab.
Eliav, säg det till honom! Du känner mig!
Din död är nödvändig
-för att säkra din kungs framtid. -Joab.
-Snälla. -Den sanne smorde.
Eliav, säg det!
Far!
Gå! Fly, son. Spring!
Far! Nej!
Jag följer pojken.
Du avslutar resten.
Var smart, kusin.
-Tobia? -Var är pappa?
Hur kunde de göra det här?
Det är galenskap.
Är det här vår ledare?
Här borta!
Överlevande!
Jag sa att han inte var redo.
Hjälp mig.
-Oaz. -Eitan?
Hjälp mig, Eitan.
Vi har förlorat ett dussin män.
Ett dussin män.
Varför rusade du in?
Uria, ta Oaz, se efter de skadade. Nu.
Filistéerna attackerade byborna.
Jag gjorde det jag kände att jag måste göra.
Du vet vad de hade gjort.
Vi hade övertaget.
Men du lät känslorna styra och gav upp vår position.
Min prins, du borde se något.
Du fick just män dödade som inte behövde dö.
Varje död filisté hade en.
Det var två vagnar fullastade med dem.
Mer som flydde.
Kol.
Bränt trä?
Vad ska de med bränt trä till?
Varför riskera liv och hälsa för det?
David, kom och sitt vid elden. Kom.
Jag fick dem dödade.
Det var en strid.
De kände till risken.
De följde mig.
De litade på mig.
Du vet,
jag växte upp med att se min far skicka män i döden.
Så…
…jag vet vad krig gör.
Inte bara mot dem som slåss,
utan mot dem som blir kvar.
Sorg går inte att undvika, David.
Men du måste inte göra det själv.
Här.
Nå?
Det känns fortfarande tungt.
Du lovade mig järnsvärd, välsmidda som Goliats.
Jag behöver tid, min kung. Och mer material.
Jag har gett dig allt du begärde. Till priset av många mäns liv.
Och ändå lever du inte upp till dina löften.
Kanske är du mindre skicklig än din mästare.
Ingen är så skicklig som min mästare.
Var är han då?
Inget vet, min kung.
Han tros vara död. Goliats svärd var hans sista.
Men jag är hans bästa lärling.
Snälla, jag ska bevisa mitt värde.
Och snart leder du en stor armé
med de mäktigaste vapnen som människan sett.
Inte för män.
För gudar och kungar.
Kan du göra det eller inte?
Ja, min herre.
Jag ska visa dig.
Bra.
Återgå till arbetet.
TABERNAKLET STADEN NOB
David! David!
För länge sedan visade Adonai tabernaklet för Mose från Sinai berg,
och sade åt honom att bygga ett likadant på jorden.
Det är som…
…en avbild av himmelriket.
Precis här. För oss.
David! David!
Mitt folk!
Låt mig presentera…
…Jättedråparen!
Och hans prinsessa, Merab.
Låtsas, David.
Om inte för dem, för mig?
Ja?
Vart var du? Vad var uppdraget?
Vi pratar inte om det.
Inte här.
Aldrig någonsin.
Om ni är här för att skada Samuel,
måste ni först ta er förbi alla Tabernaklets präster,
framför hela Israels folk.
Jag försäkrar er, vi har varken behov eller önskan att skada siaren.
Faktum är att
vi kommer med ett erbjudande om befrielse från hans egna synder.
Vad gör du?
Är det inte uppenbart?
Jag trodde att vi var överens.
Menar du hur du hellre skulle rida än att få mitt barn?
Än att få en mans barn.
Så mycket smärta och lidande,
svullen buk, riskera att dö. För vad?
Ett ögonblicks njutning?
Jag lovar dig,
att det blir mer än ett ögonblick.
Moses lag säger tydligt att försoningsdagen
är en tid för självförnekelse.
Du är arg.
När solen går ned imorgon,
är försoningsdagen över.
Då får vi se om du fortfarande känner behov av att dra kniv mot mig.
Vi får se, make.
Sover du ännu under stjärnorna?
Mikal.
Snälla, sitt ned.
Jag har tagit ett beslut om oss.
Om det handlar om tidigare,
uppträdde din syster för massan, och jag njöt inte av det.
Men folket gjorde det.
Jag kan se hur det här slutar.
Låt oss bespara oss mer smärta.
Du kommer gifta dig med Merab.
Och jag får leva med det.
Nej, jag kan inte det.
Jag gör det inte. Jag älskar dig.
Bara dig.
Det finns mer att ta hänsyn till än vår egen lycka.
Jag kanske bara var menad att hjälpa dig möta jätten.
-Det kanske är Guds syfte med det här. -Nej.
Vi är menade att vara tillsammans. Jag vet det.
Lyssna, vi måste bara fortsätta kämpa.
Jag kämpar. Jag kämpar för något annat.
För vad?
Min familj.
Men du sa själv att du skyller på din far.
Jag är arg på honom, ja, men han är fortfarande min far.
-Och han är den smorde. -Jaså?
Tala inte emot Gud.
-Inte med mig, och inte här. -Nej, jag menade inte så.
Jag älskar dig, men jag väljer inte dig eller någon annan över Hans vilja.
Och om att välja mig är Guds vilja?
Du upprepar det, men har du ens frågat Honom?
Ständigt.
-Har Han svarat? -Inte än. Men det…
Det är vårt svar.
Om vi verkligen var menade att vara tillsammans skulle det vara lättare.
Vi skulle inte behöva kämpa i motvind,
eller splittra min familj.
David, min mor är inte ens här.
Jag vet.
Jag är rädd att vi är själviska.
Mikal, snälla.
Jag har bestämt mig.
Om du älskar mig, respekterar du det.
Det är Davids fel!
Det är ingen av ers fel.
Men det blir din börda att bära.
Så, istället för att döma andra som de gör,
bekymra dig om den man Gud vill att du ska bli.
Kanske blir du då den som frälser vår familj.
Tobia!
Min kung.
Tack, Abner, för att du förde hit min mest ärade gäst.
Säg mig, Saul,
förs alla dina "ärade gäster" till ditt tält med tvång
mitt i natten?
Hila,
jag har inte tagit hit dig för att hota dig, utan för att vädja.
Vi har mycket att diskutera.
Varsågod, sitt.
Jag föredrar att stå.
Var är Ahinoam? Reser ni inte alltid tillsammans?
Drottningen är inte ditt bekymmer.
Jag hoppas att inte hon inte är sjuk,
eller kämpar med sinnets demoner, som du har gjort på sistone.
Jag försäkrar dig, Hila, mitt sinne har aldrig varit klarare.
Samuel behöver veta det.
Övertyga din make, som tydligt har tappat Guds syfte ur sikte,
att ta rätt beslut.
Imorgon måste Samuel åter bekräfta sitt stöd för mig som kung,
inför Israels samlade folk.
Du höll honom bunden och fången.
Inte ens det övertygade honom om att göra det du önskar.
Varför skulle han ändra åsikt här, av alla ställen?
Om Gud har misslyckats med att ge honom svaret på den frågan,
kanske det faller på mig att tala sanning i hans öra.
Ser du inte?
När Samuels ord gynnar ditt hus, tar du emot dem från Gud.
Och när de inte gör det, avvisar du dem.
Antingen talar Gud genom min make eller så gör han det inte.
Och gör han inte det,
var din smörjning aldrig sann.
Så du har förlorat hur du än gör.
Acceptera det så finner du frid.
Ingen man lever för evigt.
Samuels tid kommer att ta slut tidigare än den borde, om han fortsatt trotsar mig.
Och, Hila…
…det skulle vara en fruktansvärd börda för mig om något också hände dig.
Herren Sebaot,
jag ber dig, å de som ännu är trognas vägnar…
…att visa kärlek och välvilja mot ditt folk Israel.
Ty vi har övergett Adonai.
Vi har syndat emot dig.
Och vi har syndat mot varandra.
Men du är tålmodig
och barmhärtig.
Du är sen till vrede.
Och din barmhärtighet är stor.
Må vårt offer vara acceptabelt för dig när vi går in i det nya året.
Befria oss från synd,
förlåt oss våra försyndelser.
Och, Herre, krön oss med din välsignelse
och med din nåd.
Och var har du varit?
Jag njuter bara av nattluften.
Då så…
Bra.
FÖRSONINGSDAGEN
Tack.
-Du borde inte vara härinne. -Jonatan!
Det går bra.
Nej, det är bra.
Lämna oss.
Kom.
-Samuel. -Så du vann en stor seger.
Det var bra gjort.
Segern vanns av David.
Något bekymrar dig.
Han är den smorde.
Utvald av Gud för att ersätta min far.
Är han inte?
Vad säger ditt hjärta dig?
Han har blivit min vän.
Och jag lär honom det han skulle kunna använda för att förgöra min far,
min familj, mig själv.
Det hotar att fördärva sinnet.
Lyssna på mig.
Ingen, inte ens jag kan veta precis vad Adonai har för avsikt,
eller hur Hans vilja kan komma till uttryck.
Tror du verkligen att David skulle skada dig eller din familj?
Det gör jag inte.
Men…
…vad är mitt syfte i det här?
Ska han sitta på tronen,
är jag hans största hinder.
Bli hans främsta allierade då.
Hjälp David att bli den man Gud behöver att han blir.
Åh, Jonatan, Jonatan.
Under tiden,
försök att hitta lite glädje i ditt eget liv.
Tvätta händerna.
Kom igen.
Du står mig i skuld, Jishajs son.
Jag har räddat dig och din familj från en snabb död.
Du har gjort vad?
Jag vet vem du är menad att vara.
Jag känner till smörjelsen.
Så det är sant.
Dina ögon avslöjar dig.
Oroa dig inte.
Jag har viskat en annan mans namn i kungens öra.
Namnet på en man jag inte kommer sakna.
De har dött i ditt ställe, David.
Så,
när spiran återvänder till Judeen som förutspått,
och du sitter på din tron,
min lilla musikaliska krigare…
…minns vem som skyddade dig.
Herren har valt.
På den här geten lägger jag alla våra synder,
så att den kan föra bort dem till öknen.
Låt den bära vår skam långt bort från oss,
för att aldrig vanhelga det här folket igen.
Din falske smorde andas inte längre.
Gud visade honom för mig så att jag kunde förgöra honom
från jordens yta.
Visa nu folket att jag är Guds utvalde kung.
Smörj mig återigen, här och nu.
Bara då kommer fred råda i hela landet.
Jag gör som Gud säger.
Det vet du, Saul.
Och vad du ber om, har Gud inte talat.
Du är mitt beskydd
För nöd bevarar du mig
med frälsningens jubel omger du mig
Sela
Var glada i Herren och fröjda er
Ni rättfärdiga, jubla
Alla ni rättsinniga
Då uppenbarade jag min synd för dig
Jag dolde inte min missgärning
Jag sade
Jag vill bekänna mina överträdelser för Herren
Då förlät du mig min syndaskuld
Sela
Då förlät du mig min syndaskuld
Sela
Du.
Jag är med dig, broder.
Jag slåss med dig och jag sörjer med dig.
Du tog fel beslut.
Saul…
…jag fruktar dig inte.
Jag tjänar inte dig.
Altaret är för präster,
inte kungar.
Du får vad du vill.
Jag bråkar inte mer med dig.
Jag kommer acceptera det.
-Mikal… -Men jag kan inte stå vid din sida.
Förvänta dig inte att jag förlåter dig, Merab.
Jag kan inte.
Jonatan.
En vis man sa åt mig att finna glädje i mitt liv.
Jag tar hans ord i beaktande.
Jag vet vad du vill.
Men det här…
…vi…
…kan inte bli.
Vad?
Vill inte du också det?
Jag berättade att min bror dog i ett slag.
Men jag berättade inte allt.
Han hette Yitzhak.
Han dog i slaget vid Michmas.
Samma slag som gjorde dig känd som Israels hjälte.
Du klättrade upp på en klippa
och gick till anfall mot filistéerna med bara din vapendragare vid din sida.
Två mot en armé.
Min bror var en av de hundratals män
som inspirerades av ditt mod att gå med i striden.
Och han dog på grund av det.
Oavsett hur mycket jag försöker,
tro mig, jag har försökt,
kan jag inte sluta att hålla dig ansvarig för hans död.
Jag räddar liv…
…och du tar dem.
Så enkelt är det.
Sara.
Mår du bra?
Du är mitt beskydd
Från nöd beskyddar du mig
Med frälsningens jubel omger du mig
Sela
Var glada i Herren och fröjda er
Ni rättfärdiga
jubla
alla ni rättsinniga
Du är mitt skydd
Från nöd beskyddar du mig
Med frälsningens jubel omger du mig
Sela
Var glada i Herren och fröjda er
Ni rättfärdiga jubla
alla ni
rättsinniga
Undertexter: Ania
Kreativ ledare K. Teglof öjda er